A Balatonnak és partmellékének ttorisztikai irodalma. 



309 



szerint a hegy csúcsát erdő, a lejtöt szoUö és legelő borítja, lent a parton rét zöldellik. 

 Tihany flórája szegény (^46. old.). 



SiMKOvics (1886 óta Simonkai) Lajos: Adatok Magyarhon edényes növényeihez; Mathem. és Ter- 

 mészettud. Közlem. XI. köt. V. szám, 1874, 157 — 211. old. — 1873. április és augusztus 

 havában Keszthely, a Badacsony, Tihany, Füred és Boglár környékén botanizált és 

 számos ritkább vagy közönséges növényt jegyzett föl. Tavaszi növényei enumeratiómat 

 meglehetősen kiegészítik, mert itt én tavaszi időben nem voltam. Térkimélésböl azt a 

 helyet nem idézem, melyről előtte azt a növényt már megbízható botanikus közölte. 



Simonkai L. : Hazánk és a földkerekség hársfáinak bíráló átnézete; Ak. Közi. XXII. 1888, 271 — 352. 



— ^ Hazánk tölgyfajai. Budapest, 1890. {Q/tercus pendzilina). 



— — Hazánk flórájának Tricherái ; Tcrm. -tudom. Közi, 1893, 605 — 606. old. 



— — Újabb mozgalmak és eszmék hazánk flórája terén; M. orv. és természetvizsgálók Munkálatai 



XXV, 1891, 425—29 {AUsma parnassifolitcm). 



— — Centaurea Gaudini, Oest. Bot. Zcitschr. 1888, 38. old. Rövidítése Simk. 



SZEMCZY I.ure: Növény vándorlás; A magyar orv. és term. -vizsgálók VIII. nagygyűlésének Munkál. 

 1847 (1863), 229—32. old. Darwin-irányú csinos czikk. 



SzHW. — SzEX'CZV, HuTTER ct WiERZBlCKi: Elenchus plantarum in territorio Keszthclyensi a cl. cl. 



Sz. H. et W. observatarum, exmissis cryptogamis 1842. Kézirat a M. N. Múz. növénytani 

 osztályában. Fol. Lat. 3029, 12 oldal. Az eredetijét Csornán, Keszthelyen és Szombat- 

 helyen nem ismerik. Becses kézirat, minden növényét figyelemre méltattam, mert meg- 

 bízható botanikusok kezéből való. SzENCZY-nek számos növényét láttam részint a M. N. 

 Múzeum herbáriumában, részint a szombathelyi premontrei rend gymnasiumi növény- 

 gyűjteményében (1882). — WiERZBrcKi mint hazánk flórájának jeles kutatója ismeretes. — 

 HuTTER-ről keveset tudunk. A kézirat az akkori szokás szerint betűrend során közli a 

 a növényeket, autor és termőhely nélkül. Én a termőhelyet keszthelyvidékinck vettem, 

 noha kétségtelen, hogy némely növény {Lammm orvala, Cyperus-o^) távolabbi vidék- 

 ről, sok növény Keszthely vidékének északi részéről vagy a Bakonyból való. 



Szép Rezsö: Sümeg határának edényes növényei; a sümegi reáliskola XXXII. értesítője 1890, 9 — 29. 



— — Pótlék Sümeg határának edényes növényeihez; u. i. XXXIII. 1891, 6 — 11. — Ez a két köz- 



lemény a Balatonmellék flórájának folytatódása északnyugat felé. Mint a partmelléktől 

 távolabb eső vidéket, bővebb figyelemre nem méltathattam, de néhányszor idézem, a 

 midőn más forrásból merített növényt én a Balaton mellékén nem láttam, de mint hitelt 

 érdemlöt el sem hallgathattam. Ilyenkor a sümegi termőhely is bizonyítja, hogy a vidéken 

 teremhet, s hogy a földrajzi elterjedése e vidéken egészen természetszerű. 



SzÉPLiGETi Győző: Adatok a gubacsok elterjedésének ismeretéhez stb. : Term.-r. Füzetek XIII. 1890, 

 12—25, 40—44. II. közi. u. i. XVIII. 1895, 214—19. 



SziKLAY J, 1. 62. old. — Veszelszki Antal, 1. a 273. old. — Weisz Jenő dr., 1. Pillitz. 



W. et Kit. — Waldstein és Kitaibel: Descriptiones et Icones plantarum rariorum Hungáriáé. 



Vindobonae 1799 (18021—1812, 3 köt. Békásonként és füzetenként^ jelent meg s pedig: 



1799. november 1—10. számú kép 1803. 131—170. számú kép. 



1800. 11—50. » » 1804. 171—190. » » 



1801. 51—90. » » 1805. 191—200. » s az egész 2. köt. 



1802. 91—130. » 2 s az egész 1. köt. 1806. 201-220. » » 



* Waldstein és Kitaibel az első dékas megjelenését az 1799. márcz. 17. kelt hirdetés szerint 

 1799. nov. l-re, azután 3 — 3 hónaponként való megjelenését igéri. Ekkor már 80 kép volt készen. 

 Három első dékasát 1800. jún. ismerteti az Alig. Leipz. Zeit. 175. sz. 657 — 59. old. V. ö. Röm. 

 Arch. II. Bd. 2. Stück, 1801, 306^308. old., III. 1803. 271—73. old. 



- A 102. képet (Veronica foliosa) Schrader (Veron. 1803, 35) már czitálja, tehát nem 

 1805-ben jelent meg. Ellenben, hogy Willdenow a 66., 80. (1801), 110., 114—116. (1802) képet a 

 .Sp. pl. III. köt. (1800) 3. darabjában, a W. et Kit. kép- és lapszámával idézi, nem lehet más értelme, 

 mint, hogy ez a 3. db, évszám nélkül, 1500—2200 lapjával 1802-ben íncm ISOO) jelent meg. 



^ Willdenow: az Enumeratio pl. horti r. botan. Berolin. 1809 (előszava 1808) a 154., 146., 

 474., 478., 470. old. a 202 , 204., 213., 212. és 222. s állítólag 1812-ben megjelent képet idézi. 



