Fészkesek, Compositae. 



349 



Transsilv. 1816 III 80, non Jacq. fii. 1811, E. viscosjis Schrad. in Rchb. FI. Germ. 

 excurs. II. 1832, 856, Wierzb. in Griseb. Iter Hung. 1852 n. 242, non DC. Prodr. 

 VI. 1837, 525), Kh (SzHW), Gys, Sárkánycrdö (Hab. 12), Szgl, Bd, T, Bf, Bg, Fd 

 elszórva. Linné a Sp. pl. I. kiad. 814 az E. sphaerocephalus-nx foliis . . . supra nudis, 

 azaz fönt kopa.sz levelet ruház s olaszföldinek mondja, a II. kiad. 1314. old. ellen- 

 ben « fólia supra pilosá»-val Ausztriát is termőhelyül számítja, tehát másodízben 

 két fajt összekevert. Az első leírásnak megfelelő, fent kopaszlevelü Echinops azon- 

 ban Olaszországban csakugyan terem. Ez a miénktől eltérő E. Sicuhis Stróbl, Flóra 

 1882, 505—506, külön FI. der Nebroden 1878, 285 (E. RiUhcnims Gussone FI. Sic. 

 II. 525 «ab E. sphaeroccphalo foliis glaberrimis, floribus levibus virentibus, cyaneis 

 et habitu sui proprio diversus» non M. Bieb.). Ez az igazi E. sphacrocephahis L. 

 Az E. paniculatus Jaco. fii. Eclog. I. 1811, 72, t. 49 ! (E. sphaerocephalus (3 gla- 

 bratus DC. Prodr. VI. 1837, 524), a melylyel Baumoarten növényünket egyesítette, 

 mind a kép, mind pedig a leírás nyomán szinten más növény. A « foliis rugosis, 

 squarroso-pinnatifidis, supra glabris . . . pilis raris brevissimis, diaphanis obsitis, cete- 

 rum glabris, nitidis. Caules . . . plures ex eadem radice, . . . purpurascentes, ramo- 

 sissimi, ramis fastigiatis . . corollae . . . cerulcscenti-albac » stb., tehát az állítólag 

 ázsiai E. paniculatus épp úgy különbözik az E. nmltiflorus-\.6\ mint az E. Sicuhis. — 

 554. E Ritro L. 815, var. Ruthcmcus FiscH. Catal. h. Gorenk. 1812, 37, E. Ruth. 

 M. Bieb. FI. Tatir.-Cauc. III 1819, 597, Rchb. FI. Germ. exc. 293, quoad pl. Bala- 

 tonensem (E. Ritro Autor. Hung., non L ) «nem messze a Balatontól* (Rel. Kit. 111, 

 SiGM. 48), u. i. Sümegh ^ (így), azaz Somogyvm.-ben (Rochel in Rchb. i. h.), Sf 

 (Kit. Bar.) homokján, a vasút mentén bőven, forgácsljirkának hívják s az Orobanche 

 echiiiopis Panc. él rajta; 1896. Fd régi állomása meg a falu között is virágzott a 

 homokturzáson. Kh (SzHW) n. v. 



555. Xeranthemum anuuum L. 857, Rel. Kit. 111, Hillebr. 40, SzHW, Sigm. 48, 

 Hab. 11, 17, a bp száraz füves h. gyakori (v. ö. 179. o.). Fokszabadi (Rel. Kit. 5), 

 Bg, Páhok körül is. Bf, A, Al a sugara nagyon kurta. 



556. Carliiia vulgáris L. 828, SzHW, Hab. 16, a bp száraz h., Bg mezein. 

 Növényünk voltaképen a hazában és Európa- középtájain gyakoribb C. scmianiplcxi- 

 caulis Formánek, ÖIBZ. 1890, 86 lenne, de ez maga a typus, mert a levele mindig 

 félig szárölelő, csak a nagyon sovány példáké kevésbbé szárölelő. — 557. C. brevi- 

 hracteata Andrae, Bot. Ztg 1855, 313 pro var. C. longifoliae (C. intermedia Schur) 

 száraz lejtőn ritka: Ks, Bd, H. 



558. Crupina crupina L. 909, sub Centaurea, Rel. Kit. 5 (Cr. vulgáris Pers.), 

 a bp Ks-től T-ig, Kh (SzHW). 



559. Centaurea jacea L. 914, Linné szava szerint: < calcybus squamosis, sca- 

 riosis, laceris «nem az épfészekpikkelyű a typus, melyet Koch, Syn. 1837, 409 a) 

 gcnuijiá-nak, hanem a rojtospikkelyű, a melyet a Syn. 11. 2. 469 y) laccrd-nak 

 nevez (C. decipicns Thuill. FI. Par. 1799, 445). Ily értelemben a C. amara L. 1763, 

 1292 is világosabb: a délibb, kisebbfészkü, éppikkelyü, heverő alak. Ez a C. Jacea 

 vidékünkön ritka, Bf, T, Bd, Bg. Bf Tormány-hegyének bokros h. a rojtos fészek- 

 pikkely egészen fehér (C. decipiens Simk. 193, C. Gaudini Borb. Ak. Közi, XII. 1875, 

 87 — 88, Simk. ÖBZ 1889, 38, non Boiss. et Reut. A rojtozatlan pikkelyü alakok leg- 

 gyakoriabbika a barnapikkelyű var. phacocoma Wallr. Sched. 1822, 486 \C. Paii- 

 nonica Simk. Ak. Közi. 1891, 620 ; Schultz, Herb. norm., nova series, cent. 29, 

 nr. 2851, non Heuff. ; ^ar. vulgáris Kocn, II. 469; C. jacea FI. exsicc. Austro-Hung. 

 225, capitulis non involucratis, brunneis, squamis omnibus integris, SzHW, Hab. 12, 

 Simk. 193; C. jacea var. cuculligera Rciib. FI. Germ. excurs. I. (1831) 213] md; - 

 var. argyrocoma Wallr. 1. c. 1822 (C. Gaudini Boiss. et Reut. Diagn. pl., ser. II, 

 nr. 3, 70, 1856, Degen exs.! loc. class., C. amara var. Pannonica Heuff. Enum. 

 pl. Bánat.'"' 1858, 106 et herb.! in arenosis ad Veresegyháza), hazánk középtájain 



' Bél Mátyás: Compendium Hungáriáé gcographicum, 174. old. 



^ Heuffet. herbáriumában r«rebenáczi var. Pamionica nincs ! A vörösegyházai levele é]>, a 

 töve czimpás, fészekpikkelye fehér, kanálforma, fészke jókora nagy. 



