360 



Bodzafafélók, Loniceiaceae. Olajfuféló.k, Olcaceae. 



Valantia i VailUuiíiai nmralis L. 1051, Kh (SzHW), tengerparti fü, vidékünkön nem terem. 



086. Rubin tinctortun I.. 109, Kh (SzHW), Szgl faluja mellett az út szélén. 



687. Aspcriila tinctoria L. 104, Kh erdős hegyein (SzHW) — 688. A. cynan- 

 chica L. 104, SzHW, Hab. 11, 16, az egész vidék száraz füves h. Fd Cecidomyia 

 Asperulae Löw gubacscsal (Szkpl. in lit.) ; — var. A. montana . e\. \\n. in Willd. 

 Enum. horti Berol. I. 1809, 151, Link Enum. 134, Kit. Bar., SzHW (var. elongata 

 Stkv. in DC. Prodr. IV. 1830, 583, f. erccta Borb Vasvárm. 207), a bp füves lejtőin 

 és szikláin, Sf körül. Maior erecta atque elongata, bracteis lanceolatis intcgris, ova- 

 riuni duplo superantibus, corollae rnaioris laciniis tubo subduplo duploque brevio- 

 ribus ; cfr. Borb. FI. Budap. 102; — var. subscabra Borb. ined. (var. scabfa Hkukf. 

 Enmn. Bánat. 1858, 86, non Link Enum. 1821, 134, non Moris 1828, nec Presl 

 1822), Ks száraz hegycin. — 689. A. odorata L. 103, ?ízWN (Gal. odoi-a/um Scop., 

 SzHW), Kh, Ciys, Bd erd. — 690. A. glanca L. 107, sub Gaiio, SzHW, (G. cavi- 

 paiiu/atum Vill. Prosp. 1779, 19, Dauph. II. 1787, 326; A. galioides Simk., non 

 M. B., a bp füves oldalán, Sf és Lepsény közt. Linné leírásának a nagyobb része 

 füvünkre vonatkozik, a «Tataria > termőhely a keleti A. galioides-é M. Bieb. FI. 

 Taur.-Cauc. I. 101. — V. ö. Boiss. FI. or. III. 44. 



691. Shcrardia arvensis L. 102, müveit h. ritka; Kh ! 



44. család. Bodsafafélék, Loniceraceae. 



Lotiicera capri fólia L. 173, L. Taiarica L. 173, kertbe ültetik. 



693. Lonicera xylostea L. 174, SzHW, Simk., a bp. erdejében, de elég ritka. 



693. Vibiirnum laníanuvi L. 268, SzHW. Simk.; Linné szava: < foliis subtus 

 tomentosis cancscentibus», valamint a termőhelye szerint < in Europae australioris 

 sepibus argiilosis» a nyilt hegy bokorja a tőalak = var. discolor Hutkr, in Vis. 

 Suppl. fl. IJalm. 1872, 104; n) geiminum Rkhm.^n Przeglad roslini 1874, 17, a bp 

 füves, bokros lejtőin a bokorvegetatiónak egyik gyakori eleme, Bf Fhytoplns vibiirui 

 Nai,. (Szépl. II. 219) gubacscsal ; — var. Tyraimm Rkhm. 1. c. (var. glabrescens 

 WiKSR. ap. Oelak. Result. 1893, 20, Baknitz Ilerb. Europ. 1895,7970 foliis utrinque 

 virescentibus, est forma magis alpestris, in Hungária borcali (Blatnicza, Fcnyőháza) 

 characteristica, aut formám umbrosam sistit ad Almádi. — 69-i:. V. opiibis L. 268, 

 Kh (SzHW), H, Vd, Márkó erdeiben (Pillitz !) 



695. Sambucus Ebulus L. 269, SzHW, Hab. 14, elszórva md. — 696. 6". rau- 

 mosa L. 270, Khv magasabb hegyein (SzHW) — 697. S. nigra L. 269, SzHW, 

 md; — Al Fhytoptiis (Craspcdonais) sambuci Am. gubacscsal. 



Sympliűi'icarpics raccmosa ]\Iicnx. Fl. bor. Am 1. 1803, 107, ültetik, gyöngybogyó. 



45. család Olajfafélék, Oleaceae. 



(>98. Liguslrnm vulgare L. 7, SzHW, Hab. 11, a bp bokros lejtőin és erdei- 

 ben, Kh partján. 



(i99. Fraxinns cxcchior L 1057, Ks és Máma közt (Fr. oxyphyllar Rel. Kit. 

 112), Bd partján, Kh, H. - 7()0. F. ornus L. 1057, SzHW, Sigm. 48, Kit. Bar., 

 Hab. 16, 18 (Ornus Fnropaca Peks. Synops. 1805, 9) «foliolis lanceolatis aequali- 

 bus» (L. Sp. pl. II. 1510), a bp md. gubacscsal is (Rel. Kit. 112). A Bd-tető lincá- 

 jában a iiajtás nagyon különféle levéllel, a levélke egymással különböző módon 

 összenő, ezért a hármas levele is gyakori, F"d várhegyén, a Tátikán (Piers exsicc.!); 

 — var. Danubialis Borb. ined. (var. diversifolia Roch. Pl. Bánat. 1828, 44, t. VII. 

 fig. 18, non AiT. Hort. Kcw. III. 1789, 445, foliolis late oblongis aut late ellipticis. 

 abruptim acuminatis, nervis subtus ruI)iginoso-pubescentibus, terminali basi cuncato, 

 • novissimis subrotundis», Fd, Bd, Bf, Al ; — var. oxyplcra Borb. ined., alis fruc- 



