364 



AJakosak, Lahiatae 



Vasvárm. fl. 210, Szántód, Bd-Tomaj (itt a klastromkútnál is,) Kis-Eörs, Récse — 

 M. balsanúflora H. Braun, ap. Forinánek Mahrisch-schlesische Mentben 3, 1888, in 

 Verhandl. d, naturf. Vereines in Brünn XXVI. köt., Al Remetevölgyében, a séd 

 mentén. — 714. M. incana Willd. Enum. pl. horti Berolin. 609, 1809, (M. silvestris 

 var. lanata Tausch .í* Sylloge pl. II. 1828, 249; M. silvestris jS ovális Vis. Fl. Dalm. II. 

 1847, 184). Visiani e fajta levélmolyháról nem szól, tehát olyannak kell lenni, mint a 

 tó'alakénak: azaz «foliis . . . subtus albo-tomentosis >, ezért a M. iihand-va] egybevág, a 

 melyet a Fl. exsicc. Austro-Hung 1747 Salona vidékéről közölt. Ezzel a mi növényünk 

 is egybevág Al, Dörgicse száraz lejtőiről; — var. M. subincana H. Br. 1. c. 1890. 19, 

 (M. Graeca Borb. Temesm. veg. 46, verosimiliter etiam Déséglise Observations sur 

 quelques Menthes 17, 1880,' Al'lejtó'in. A M. Graeca Veszelszki, Növev. 308, 1798 = 

 Tanacctuvi Balsamita ; — var. M. Barthiaiia Borb. exsicc. 1894, Dörfl. Jahreskat. 

 1899. 97, ceterum inedita, ex Nemorosis foliis maginitudine mediocri, quasi inter 

 M. piperitam et M. subincanain média. A nagylevelü M. nemorosa Willd., vala- 

 mint rokon eltérései körébe nem vonható, mert a levele középnagyságú vag\' kisebb, 

 füzére lazán megszaggatott, a Nciiiorosae csoportbeli alakokon továbbá a M. rotiin- 

 difolia-\\oz való hasonlatosság is többé-kevésbbé szembetűnő, a M. Barthiaiia inkább 

 a M. vii idescens-hez hasonló. Tökéje taraczkoló, barnás vagy szürkés szára rövid- 

 bolyhú, az egész fűnek apró szörezete elég laza, azért zöldes szürkéllő marad. 

 Levele kurta, körülbelül 3 — 4 cm hosszú. 15 — 20 mm. széles, elliptikus, kurtanyelű, 

 az alja gyengén szívformájú, fürészfoga elég apró és ritkás, a levélcsúcsa tompa 

 vagy rövidhegyü, nem lándsás, legfeljebb a csúcsa kissé heg\-esedik, az alsóbb 

 levél keskenyebb és hosszabb is lehet, hosszas, a szine zöldelö, apró, lesimult 

 szőrökkel, a visszája pelyhes, szürkés-zöld. Virágfüzérje megnyúlt, vékony, örvei 

 kissé eltávolodnak egymástól. Hegye levele árformájú, akkora, mint a virágzó ör\', 

 szürkebolyhú, a kehelylyel, valamint a virágnyelévcl együtt. Virága apró, lila. Kis- 

 Eörs és Bd-Tomaj rétjein, Biharmegyében Puszta-Kóton, Erdélyben Hosszúaszó 

 körül, itt Barth József lelkész gyűjtötte; az ő tiszteletére neveztem el. El nem 

 hegyesedő leveléről a M. subincananáAxoz húz, de ez sűrűbb-, szürkemolyhú, tehát 

 vastagabblevelű, ■ — a M. viridescens keskenyebb levele elkeskenyedve kihegyezett, 

 a M. Richteri Borb. szintén hegyesebb és szürkébb-le\elű, a M. Barthianá-x a rövid 

 levélnyele is elválasztja tőlük. A M. pasciiicola Dés et DuR. nagyobb- és nyeletlen- 

 levelű, füzérje szakadatlan. — 715. M- Kuncii Borb. Vasvárm. növ. 1887, 210, Al 

 völgyeiben ritka. Braun 31, a M. BurghardianáAxoz vonja, de ezen (Schultz Herb. 

 norm. nov. ser. 879) a M. rotJindifolia hatását látni, a miénken nem. — 716. 

 M. Biharensis Borb. in Slmk. Erdély 1887, 437, Borb. Vasvármegye növ. 1887, 

 212, Récse körül s a bakónaki völgyben. — 717. M. piibescens Willd. Enum. pl. 

 bort. Berolin. 608, 1809 f J/. aquatica X mollís ex Capitato-spicatis), A völgyében; — 

 var. Balatonialis Borb. ined. (mintegy M. subincana X timbrosa), nagy levele széles 

 tojásdad vagy szívformájú, a szine gyengén szőrös, zöld, a visszája zöldes bolyhos, 

 füzérje 15 mm. széles. A völgyében, Al Remetevölgyének sédje mellett. A jobban 

 lesimuló-szőrű és hosszastojásdad-levelű tó'alaktól inkább más eltérésektől való 

 származása, mint morfológiai bélyege különbözteti meg. Más eltérés: a M. Pcisonis 

 H. Braun, i. h. 58, Bf csermelyei mellett, ritka. Tulaj donképen M. viollis X 

 ScJileicIicri. — M. viridior Borb. Temesm. veg. 1884, 46, Term.-rajzi Füz. 1890, 82, 

 Bg árkai mellett cT. — J/ Damihialis Borb. et Bral^n apud Briouet, in Buliét, des 

 travaux de la soc. botan. de Genéve V. 1889. 67, Borb. Term. rajzi Füz. 1890, 82, 

 Ks partján. ■ — M. i/ierniopliila Borb., Magyar or\'. és term.-vizsg. Munkálatai XXV. 

 1890 91, 490 (M. flagellifcra Borb ÖBZ^ 1880, 20. non Schur, Enum., Bg mezein 

 és árkai körül. — 718. J/. Willd , Enum. pl. horti Berolin, II. 1809, 608. Ks 

 partján ö" és 9, a mienk tulajdonképen mintegy M leioneura r Y. Schleichcri. 



719. M. Lócyana Borb. ined. (M. viollis X vcrticillata. 27. ábra), foliis inferioribus 

 ovato-oblongis, mediocribus, superioribus rameisque magis ovatis. subcordatisque, 

 breviter (2 — 4 mmtris) petiolatis, breviter acutis, acute serratis, supra intense viri- 



' Extráit du Bulletin de la soc. d'étudcs scicnc. d'Angers. 1880. i> 241. 



