Tátogatófélók, Scrofulariaceae. 



375 



Hyosc. Scopolia L. Mant. 1767,46, Schult. Ö. FI. 1794, 109; Scopolina airopwides^ 

 ScHULT. Ö.FI. 1814. 1. 383), Khv (SzHW) n. v.; Sz.-Tamás, Kaposvártól délre (Kit. Bar.). 



842. Physalis alkckcngi L. 183, SzHW, Simk. a bp bokros, ligetes h. 



843. Solanum nigruvi L. 186, SzHW, Hab. 17, elhagyott s müveit h, md. — 

 844. ^. villosuvi L. 186, pro var. Solani iiigri, cum cit. Solanum annuum hirsutius, 

 baccis luteis, Dill Elth. 366, SzHW (S. fiaviim Kit. in Schult. ü. FI. 1814, I. 394, 

 5. nigrum b) luteum Neilr. FI. v. N.-Ö. 535, 1859), Bf, Bd, Szgl, Dias, Kh, H, Bg 

 elhagyott h., út mentén, szőlló'bcn. — 845. S. alatmn Moen'ch, Meth. 1794, 474 

 (S. miniatuvi Bernh. in Willd. Enum. h. Berol. 1809, I. 236, SzHW), Alsó-Eor.s, 

 A, Szgl elhagyott li. — 84(>. S. dulcaniaruni L. 185, SzHW, nedves, bokros h., 

 nádas szélén md; Sf Phytoptiis cladophtiiirus Nal. gubacscsal (Szépl. in lit.). 



847. Atropa belladonna L. 181, Kh belsőbb erd. (SzHW), Tátika, Szántó (Piers!). 



848. Lycmm Barbarum L. 192, excl. synon. (L. vulgarr Dunal in DC. Prodr. 

 Xlll. 1852, 509) Icerítésnek ültetve állandósodott. Bd ikerlevéllel. Sajátságos, hogy 

 Linné az i. h. az afrikai termőhely mellé kérdőjelet tévén, mégis Ba7'bariim-x\^k 

 (berber) nevezte, épp úgy, mint a már előtte kétes-hazájú Syringa Persicá-'i (i. h. 9. o.). 



56. család. Tátogatófélék, Scrofiilariaceae. 



849. Verbascmn thapsiformc Schrad. Monogr. Verb. 1813, 21 (V. thapsoides 

 SzHW), Kh völgyeiben; — var. ciispidatum Schrad. ib 23, SzHW, Kh mezein és 

 völgyeiben, a Bd ! — 850. V. phlomoides L. 1194, Rel. Kit. 115, SzHW (^í^ Thapsus 

 Hab. 17, non L.), mezőn, a leggyakoribb ökörfarkkóró faj ; — var. ausírale Schrad. 

 i. h. 28, T. — 851. V. speciosum Schrad. Hort. Gött. II. 1811, 22 (V. crystallo- 

 stemon Kit. herb. !), Bf hegycin ritkább, gyakoribb T (Herm. II. 28) keleti oldalán, 

 kivált a Lánylakás tájékán. — 853. V. Neih'eichii Reichardt, Verhandl. zool.-bot. 

 Ges. 1861, 367 ( V. phloinoides x speciosum), T keleti füves, bokros h.; — var. ere- 

 nulatum Borb. Budapest növ. 1879, 113 (V. Badense G. Beck FI. N.-Ö. 1032, 1893) 

 u. i. —.853. V. Lychniíis L. 177, Kh (SzHW), Gys völgy., a Bd. — 854. V. Sckmidlü 

 Kern. ÖBZ. 1863, 196 ( V. Lychnitis X phoemceum), Gys Szoroshad nevű völgyében 

 (Borb. 1894), Tördemicz és Gulács homokos helyén (V. f e^'rugineum Mill,, Wierzb. 

 mspt. 21). — 855. V. Austriacum Schott in R. et Schult. Syst. 1819, 341, SzHW, 

 a bp füves, bokros h. — 856. V. nigrum L. 178, Sadl., SzHW, nagyon elszórva; 

 Zánka, T (Hab. 14, 17), Vászoly, F, Récse ; — var. perramosuni Borb. M. orv. és 

 term.-v. Munk. 1880, 314, Békésv. flórája 79 (var. paniculatum (jri.s. m Pantocsek, 

 Adnot. 1874, 68, absq. diagn., a délibb ágas eltérés, mint a V. blattariforme Gris.) 

 VB, Vászoly, Szgl, Ederics közt. V floccosiim W. et Kit. Ic. t 71, 1801 és V.pul- 

 verulcntum Vill. Dauph. II. 1787, 490, SzHW (Khv) külön említi, de az első hama- 

 rabb csak Somogy déli részén, a második hybrid, nálunk nem nő (Ak. Közi. XIV. 

 423). — 857. V. longicrure Borb. ined. (V. supernigrum X phlomoides), Kh völgyei- 

 ben (V. collinum Szenczy exsicc., non Schrad.). Reichenhach (Icon. XX. 1862, 22, 

 t. 48 !) V. phlomoides < nigrum-d. a V. phlomoides-\.6\ kevésbbé távolodik el, < grisco- 

 tomcntosum, . . . inflorescentia cylindracea, dense glomerata, aggregata, pedicellis 

 calyccs haud aequantibus, . . . stigmate lanceo, . . . Ia7ía filamcntorum alba > ; a mi 

 zöldellő kh-i növényünk tőle merőben különböző, mert a virágkocsánja, a honnan 

 a nevet is választottuk, hosszúra megnyúlik, a hímjének a gyapja pedig lilaszinű. 

 A V. BrockmüUeri Ruhmer Jahrb. cl. botan. Garten, Berlin, I. 1881, 248 leírása 

 meglehetős hézagos, de ez is szürkemolyhú, a virágkocsánja csak akkora vagy még 

 kurtább, mint a kehely hosszasága. Keveset mond Focke (Pflanzenmischlinge 302) 

 és FiEK (FI V. Schles. 319), az utóbbiénak felsőbb levele kissé lefutó; a V. Thapsus 



' Scopoliella Bohb. TTK. 1899, 374, Scopola Jacq. Observ. I. 32, 1764, non Scopolia Adanp. 

 Fam. 1763, 419 ; Scopolina Schult. Ö.stcrr. FI. 1814, 1. 383). Van mc<^ FöRSTER-féle és Schmith- 

 féle Scopolia is, azért czélszeríibb növényünket cUéiühli végzettol nevezni. 



