Kőtörőketélék. Parnasszusdísz félék. Egresfélék. Boglárkafélék. 



385 



sobolifentm-h6\ támadt, az alacsonyabb vidéken szó'rösödvén és eleven zöld színé- 

 ből veszítvén. A var. raripiluni a kettő közt ingadozik, de mégis a Ji. Htrt'im-hoz 

 való, kopaszlevelü mint a 6". sobolifenini, de sárgább-zöld, deresebb, halaványabb, 

 kisebbvirágú, szélesebb-levelű, sőt geografiailag in elkülönül a S. sobolifcrinn-\6\. 



68. család. Kötörökefélék, Saxifragaceae. 



1016. Saxifraga tridactvliíes L. 404, Bf, T, Bd (Simk.), Kh íSzHW), Gys sziklás 

 helyén. — 1017. S. bulbifera L. 403, Kh (SzHW), Gys völgyeiben. 



69. család. Parnasssttsdíssfélék, Parnassiaceae. 



1018. Pani(7ssia palustris L. 273, H. lápján. 



70. család. Egresfélék, Ribesiaceae. 



1019. Ribcs grossulanum L. 201, a Bd!, Kh magasabb hegyein (SzHW), a 

 Tátikán (Szkp I. 25); termesztik is. B. nibrum L. 200, SzHW, termesztik. 



71. család. Boglárkafélék, Rantinculaceae. 



1020. Cleuiatis integrifolia L. 544, Khv (SzHW) nedv. rétjén, Sümegen (Szép. 

 I. 21). — 1021. Cl. vitaiba L. 544, SzHW, kerítésen és szöUó'gáton, erdőben a bp 

 md. — 102*2. Cl. rt'cía L. 544, a bp rétjén, bokros helyen. 



1023. TJialictnini aqiiilegifoliuni L. 547, var. atropurpiireum Jaco. Hort. Yind. 

 III. 1776, t. 61, ritka, csak Kh (Árv.) a Gyötrös! füves, bokros h., Gys völgyeiben. — 

 1024. Th. mail/s Cr.\ntz Stirp. Austr. II. 1763, 80, SzHW (77/. minus b. elatum 

 Neilr. non Jacq ; 1 li. ininns Kern. FI. exsicc. Austro-Hungarica 2559 I) SzK, A, 

 Bf, Kh, Gys sziklás, bokros h. Fokszabadi (Kit. Bar.) inkább a Th. elaíiim. Az egész 

 nagyon deresszínű. Levélkéje 2 — 3 cm. hosszú, de a nagysága változó. A leg- 

 nagyobblevélkés példa bokorban nő ; a napsütött h. levélkéje majd középnagyságú. 

 10-15 mm hosszú; majd ennél is jóval kisebb, ez a var. pscudominits Borb. ined. 

 (var. microphylbim : Boiss. FI. orient. I. 1867, 8, non Royle Ulustr. 1839, 51, nec 

 Regél, Übers. Thai. 1861. 25); ugyanazokon a helyeken. Egész kistermetű { Th. minus 

 SzHW et aut. Hung.). A Th. ^nontanum var. roriduni Wallr. Sched. 1822, 255, 

 Th. porphyritae F. Schultz, Flóra 1873, 232 (Th. viinus KocH ex Schl^ltz) levél- 

 nyele élesen szögletes, tehát más alakkörbe tartozik. A TIt. minus L. 546, mai 

 determinatio szerint gyakran több alak egyesítése a Tli. collinum rokonságából, 

 szoros értelemben északi, tengerparti fű, a mi var. pseuilominus xxnkhoz hasonló, de 

 a levélkéjének a nyele élesen szögletes (a mienké lapított), levélkéjének a visszája 

 mirig>"poros, kevésbbé deresszinű. A Th. maius egyike a Balatonmellék legneve- 

 zeteseob és legősibb füveinek; a legrégibb időben juthatott ide, azután átalakult. 



A Th. maius szöglettelcn levélnyeléröl a Th. stricium-ma\^ Koch Synops. 1837, 4, pro var. 

 (Th. silvaticiim Koch, Flóra 1841, p. 426. >, valamint a Th. orthantherum-vaTsS. (Bokb. ined.; Th. 

 .•íaxatile S;hl. in DC, FI. Fr. V. 1815, 633, Rchb. Icon. f. 4632, non Vili. Hist Dauph. IV. 1789, 

 714) rokon, de egymástól merőben különböznek: 1. A hímsiál felálló, a növény zöldellő, tövétől 

 kezdve leveles, levélkéje kerekded, apróbbfajta, a visszája deresszinű = Th. or/haníhemm (Tirol). 

 A 2. és 3. hímje lecsüiij^ő ... 2. A szár alja csak pikkelyes, különben nagyon deresszinű, vastagos- 

 levelü = Th. mants Cr. — 3. Zöldellő, tövétől kezdve leveles = Th. slriclum iKoch). 



' Th. strícíum Led. FI. Ross. I. 1842, 10 (non Koch 1837) nunc Th. j>errobtí.?íum erit. 



25 



