Rózsafélék, Rosaceae. 



413 



Aphis rosae L. levéltetűvel ; — var. ftssidens Borb. i. h. 411, 413, a bp lejtőin el- 

 szórva; — var. spuria PuG. in Mém. soc. ac. du Maine et Loire 1873, 109, Ks 

 dombjain. — R. sentícosa Ach. Act. Holm. 1813, 91, Vd-lak. — R. Podolica Tr.ati". 

 Monogr. Ros. II. 71. 1823, a bp elszórva, H. — R. ascita Déségl. Billotia 1866, 34, 

 VB hegyein. — R. diimalis Bechst. Forstbot. 1810, 24, a bp bokros h., Vd. — 

 1384:. R. solstitialis Bess. fi. Gal. 1. 1809, 324, a bp hegyein. — R. stibtniíis Grex. 

 in ScHULTZ Arch. 1854, 332, Bf, SzK, VB ; — var. leptotricha Borb. 425, 430, u. i. ; 

 — var. ramealis PuG. in Cottet : Enum, des ros. du Valais 1874, 41, u. i. — R. 

 cine7-osa Désegl. Cat. rais. n. 246, 1876, A, Bd. — R. iincinella Bess. Enum. 

 Pod. 1822, 20, 62, Bf, Bd ; — var. subatrichostylis Borb. i. h. 427, 436, a Bd ; — 

 var. heterotricha Borb. i. h. 426, 432, A, Csp ; — var. ciliata Borb. i. h. 427, 434, 

 a Bd. ■ — 1385. R. acutifolia Borb. i. h. 445, 461, Bf, Gys hegyein és völgy., Dör- 

 gicse. — 1386. R. corüfolia Fr. Nov. fl. Suec. 1814, 33, Vd-lak. — 1387. R. tomen- 

 tella Lem. Bull. soc. philom. 1818,94, a Bd. - 1388. R. agrestis S.am, Fl. Pis. 1798, 

 475 {R. sepitim Thuill., Fl. Paris. 1799, II. 252), var. a7npelophUa Borb. ined. Bd- 

 Toniaj körűi száraz hegyi legeló'n. A typo petiolis undique puberulis subcinera- 

 scentibus, stegocarpio globoso, a R. virgultonmi stylis glabris, ab aliis formis affini- 

 bus ( R. albifiora Op., R. mentita Déségl., R arvatica Pug.) foliolis glabris, subtus 

 ad nervum médium sparse pilosulis, receptaculo globoso etc. diversa; — var. arva- 

 tica Pug. in Bak. Review brit. ros. 1864, 33, Bf, Bd. 1389. R. Zalana Wiesb. 

 ÖBZ. 1878, 142, a Bd, Kh, Gys völgyeiben. — 1390. R. micrantha Sm. Engl. Bot. 

 XXXV. t. 2490, 1812, var. pleiotricha Borb. Deutsche Bot. Monatschr. 1886, 50, 

 T lejtőin, Akaii és Dörgicse között. — R. Hiuigarica Kern. ÖBZ. 1869, 234, T, 

 Bd lejtőin, ritka. — R. polyacantha Borb i. h. 491, 494, stylis glabris, non elon- 

 gatis a R. Hungarica Kern. diversa, T szikláin (Herm. G. I. 128), Bd-Tomaj száraz 

 lejtőin. — 1391. R. rtibiginosa L. Mant. II. 1771, 564, Kh (SzHW), Bf! hegyein. 



Rosa turbi7iata A:t. Hort. Kew. II. 206, 1789, T és Bf között (Vörösmái), fölhagyott szöllök 

 mellett, féligmeddig teljesedve. — R. viliosa L. 491, SzHW, a «Rosa silvestris pomifera maior» 

 idézése nyomán = R. pomifera Hiík.m. Diss. 1762, 17, hazánkban nem terem. — R. corymbosa 

 SzHW (non aliorum), Kh ; valamely kerti fajra vonatkozik. 



1392. Ruíms Idaeus L. 492, Kh nagyobb erd. (SzHW), a Bd északi oldalán sürü 

 bokor és hajtás közt, nem sok. Itt-ott kertben. Málna nevét (malena, szláv) a nép 

 nem ismeri, hin/per-r\e\í mondja; — var. síibcandicans Borb. TTK. 1897, 378 (R. 

 Pseudo- Idaeus Freyn. et Holuby ÖBZ. 1874, 98, non Lej.) u. i. Tul-a-Dunán (Zug- 

 liget, Farkasvölg}^ Budán, Csikóvár Pomázon, Szent-Endre hegyein és völgyeiben, 

 Dömösön, sőt a Fátrában Blatnicza hegyein is itt-ott jelenkezö eltérés. Levele nem 

 ezüstfehérségü, mint a tőalaké, hanem szürkés vékonymolyhú, mintha a R. Idaeus 

 és R. caesius nemi keverődése lenne. Szálonként növéséhez járul gyakori magtalan- 

 sága. HoLUBY ezért gondolt Lejeune R. Psciido-Idaeus-éxa., arra a szederre, a melyet 

 a német botanikus a málna meg a hamvas szeder fajvegyülékének hisz. • — 1393. 

 R. sulcatus Vest. in Tratt. Alonogr. Rosac. III. 1823, 42, a Csapihegyen. — 1391. 

 R. Szabói Borb. Vasvárm. növ. 1887, 288, a Bd. Az ismeretes fajokból alig vagy 

 nem értelmezhető fajvegyülék.' A mirigytelen Leucobatos csoportból, a R. discolor- 

 tól talán az első lépés; venyigéjének és virágnyelének kevés glandulája az Adeiio- 

 phoii csoport felé vezeti. Egyik sarján az ötös levél tetőző levélkéje, pleophyllia 

 útján, hetes lett, vagyis a középső levélkéje, mint némely Potentillá-é (P. digitato- 

 fíabcllata A. Br., eltérően más Potentillá-é is, kivált a P. canescens rokonságából) 



' A legtöbb fajvegyülék ( Verbascum, Epi/obium, Primula, Inula stb.) eredete a mai fajok- 

 ból, a faji bélyegek osztakozása útján könnyen meggyőző; de a faj meg a fajvegyülék ősidők 

 óta keletkezik és pusztul, tehát már szederfaj is semmisült meg, ellenben hybrid ivadéka, helyen- 

 ként fennmaradt a megújulás rendén a természetben. A szülök szerint való jelölés, még ha a való- 

 ságnak mindenkor meg nem felel is, czélszerű, mert a systematikai helyzetet és felfogást meg- 

 könnyíti, a jelölt szülök nyomán el tudjuk képzelni az ivadékot. Téves az, hogy a fajvegyülék, 

 kivált a maradandóblj fás növényeké, csak mai szülőktől származnék. Ha csak az ismert fajokból 

 magyarázzuk az ilyen gyanított ősfajvegyülék keletkezését, az eredmény nem lesz megfelelő. iM. 

 Orv. Termv. Munk. 1898, 213). Lehet különben, hogy az ilyen nem is mind fajvegyülék, hanem 

 fajtakeletkezés, vagy az ősi bélyegekre való visszacsapás. 



