414 



Rózsafélék, Eosaceae. 



hármassá változott, a két oldalsó levélke nyeletlen, söt a nyélhez nö, a középső 

 nyeles. Ilyen alakulásból a málna szárnyalt levele is levezethető. — 1395. J?. discolor 

 Whe et Nees, Rubi Germ. 46, 1825 [R. fruticosus SzHW, non L.) Ks kerítésein, Alsó- 

 Eörs, a Bd tetején, kivált az északi bazalttufás h., a szekérút mentén bőven, nagy- 

 szemü és élvezhető gyümölcscsel (Bokb. M. Orv. term.-v. Munk. 1898, 212), Vállus 

 (Büdöskút), Kh (SzHW) és Gyenes völgyeiben, H, Vd, Récse, a Csapi-hegyen. 

 Néhol a levele a Phragviidium rubi Wi.xter üszögtől feketéllik. A R. discolor meg 

 a R. candicans Whe megkülönböztetése, a batographus szava szerint, nagyon bajos, 

 gyakran csaknem lehetetlen, mert a R. discolo?- hajtása gyakran csaknem egészen 

 lekopaszodik, virágzata formája is tetemesen változik. A R. candicans virágzata 

 azonban jellemző megnyúlt, fürtszerű és csaknem vagy egészen tövistelen. A levele 

 sem olyan vastag és előtünö-erezetű, mint a R. discolor-é. A R. discolor alakköré- 

 hez tartozik a kopaszsarjas alak, továbbá az olyan, melynek a virágzatához köze- 

 lebb levő levélkéi hosszas-ékformájúak, a R. t07neiitosiis-é\\oz hasonlóbbak, ritkásabban, 

 de csak egyszer fűrészeltek (var. cuneifrons Borb. ined.), Ks, a Bd Phragmidium 

 rubi WiNTER üszöggel a levelén, Büdöskút felé. — 1396. R. bifrons Vest. in Tratt. 

 Monogr. Rosac. III. 1823, 28, a Csapi-hegyen. — 1397. R. Vestii Focke, Synops. 

 Rubor. 1877, 155, ritka a Bd. — 1398. R. etíplatypliyllos Borb., Temesmegye veg. 

 76, 1884, Term. -rajzi Füz. 1893 (R. medioxhnus Sabr. ÖBZ. 1891, 379, R. discolor 

 X tomeiitosus) ; Ma.r. plusiosehis Borb. ined. (R. discolor X hypoleuctis) differt turioni- 

 bus glabris, aculeis minoribus sparsis, fere rectis, foliolis angustioribus, supra glabris, 

 terminali in circuitu obovato, fere biserrato, breviter acuminato. Inflorescentia illi 

 R. discoloris similis, sed setulis dense onusta, flos fructusque magnitudinem illius 

 R. tomentosi attingentes aut paulo maiores. A Bd tetején a nevezett szülők közt. 

 A R. discolor és R. tomentosns hybridjáról azt írják, hogy széleslevelű, levelének 

 felszíne csillagszó'rös, hogy a szirma nagy, hajtása szőrös stb. A bd-i szeder, mely 

 a tetőn más szeder nélkül, csupán a szülök közt nő, kétségtelen R. tomentosits 

 hypoleucus X discolor. Termete és egész külseje inkább olyan mint a R. discolor, 

 de a virágzatát, a R. discolor tüskéin kívül, aprócska tüskék sűrűn lepik el, úgy mint 

 a R. tomentosHS-éX, Ez biztosabb és állandóbb bélyege a R. tomentosus hybridjének, 

 mint a levél felszínének a csillagszőrözete, mely gyakran már a R. tomentosus-on 

 sincs meg (var. glab?-atus, var. Lloydianus), a hybridjein pedig gyakran nem mara- 

 dandó. A R. phisioseiiis hajtása meg a hajtás levele a R. tomentosus-éhoz hasonlóbb, 

 tompaszögletű hajtása lekopaszodott, tüskei ritkásak és aprók, csaknem egyenesek. 

 Középlevélkésének kerülete fordított tojásdad, röviden kihegyezett, majdnem két- 

 szer fűrészelt, a molyha, fogazata, a R. discolo?'-é\\oz hasonlóbb, nem annyira hálló- 

 zatos-erezetü, mint a R. tomentosus-é. A virágzó szár felsőbb középlevélkéje keskeny 

 elliptikus, hosszas, vagy a töve felé keskenyedő, a felszíne kopasz. Virágzatának 

 alakja olyan, mint a R. discolo7'-é^ kurta, nem njmlik úgy meg, mint a R. tomen- 

 tosus-é. Virága, valamint a kopasz gyümölcsösszege vagy akkora, mint a R. tomeu- 

 tosus-é, vagy csak valamivel nagyobb. A R. ablutus et stellulans G. Beck, vala- 

 mint a R. Henrid Fritsch, in Beck I. c. 727 másforma leveléről eltérő. — 1399. 

 R. tomentosus Borkh. in Rgem. Neu. Mag. bot. I. 1794, 2, SzHW, a bp verőfényes 

 lejtőin elszórva; — var. hypoleucus Vest, Syliog. pl. Ratisb. I. 1824, 235, Rf hegyén, 

 a Bd ; — var. lateserratus Seringe, in DC. Prodr. II. 1825, 561 (var. obtusifolius 

 GoDR. Monogr. des Rubus 1843, 27, non Willd. 1811), a Bd ; — var. Lloydianus 

 G. Genev. Essai monogr. Rubus 1869, 288, a hol a typus ; — var. cinereus Rchb. 

 FI. Germ. excurs. 1832, 607, a Csapi-hegyen, a Bd ; — var. ditrichoclados Borb. 

 Vasvárm. növ. 292, a Bd. — 1400. R. Balatonicus Borb. n. sp. Adenophororum 

 (3. tábla). Turio prostratus vei in sepibus scandens, sat crassus vei tenuior, vire- 

 scens vei purpurascens, obtusangulus, vix vei parum glaucescens, pilosus, aculeis 

 sat crebris, mediocribus, diametro turionum paulo longioribus, rectis, basi dilatata 

 compressis, immixtis setis minoribus sparsis. Fólia turionum quinato-digitata vei 

 ternata; petiolo semitereti dense piloso, insuper (cum nervo foliolorum medio) dense 

 aculeato, aculeis rectis vei inclinatis, in petiolulis magis recurvis ; stipulis adnatis, 

 fere filiformibus, linearibus, pilosis, parcc glandulosis. Foliola tenuia, mediocria, 



