Vitorliisvirágúcik, Papilionaceae. 



423 



65) mezőn, füves lejtőn elég gyakori md Karniacsig, T cizöldülve is; -- var. tion- 

 gata RocHEL, Ban. 51, t. 15 (M. longiseta var. homotricha Borb. Homokpuszt. 1886, 

 98, 102) csak a typusnak megnyúlt, nagyobb eltérése. T, A, Bd; — var. mollisinia 

 RoTH Catal. Hí. 1806, 74. Bg Várhegyén; — var. viscida Koch, Synops. I. 1835, 

 164 (var. viscidula Simk. in Buxvit.av, Nagy- Várad természetrajza 1890, 103) VB, 

 Bf, T hegyein; — var. brachyodon Rchb. FI. Germ. excurs. II. 1832, 502 (M.bra- 

 chyacantha Kern. ÖBZ 1873, 386, non M. laciniata var. brachyacantha Boiss. Diagn. 

 IX. 1849, 20; .1/. minima y brrcispina Cel.\k. Prodr. Böhm. 1875, 658) Bf, A füves 

 tetőin ritka. A M. minima nevet Li.\n'é B.\uhl\ "-Medica echiiiata mifiima^-'jáhól 

 választotta, tehát a J/. minima az a felvidéki, a mely a FI. exsiccata Austro-Hun- 

 garica 2012. számával kiadatott. A AI. recta Willd. Sp. pl. Ili. 1415, vagyis a M. 

 longiseta (DC. Prodr. II. 1825, 178, pro var.) a M. mmima typusa nem lehet, mint 

 Slmoxkai a BuNYiT.w i. h. 102 gyaníttatja, mert ez Fiume környékén jó nagyra 

 megnő, nem «minima , s inkább tengerparti alak. 



1464. Trigonella Monspeliaca L. 777, Bf (Sigm. 47), T ! hegyein, Bd, Bg homok- 

 ján (Si.MK.) s a Várhegyén I, Kh (SzHW), Sf. Hüvelye sok nevezetes autor szerint 

 pelyhes ; ilyen számos helyről való, még délfranczia (Beziers) s a balatonmelléki 

 példám is. Reichexb.-^ch FI. Germ. excurs. 500. old. mondja : legumina . . . strigoso- 

 hirtella, rarissimc g/abra*. Ez a var. lamprocarpa Borb. { T. lamprocarpa Borb. herb.), 

 hazánkban kivált a tengerparton (Zengg, Xovi, Carlopago) leguniinibus glaberrimis, 

 nitidis. Carlopagónál, valamint Francziaországban (Drome Romans, in pascuis cal- 

 careis, B. Hervier) a var. íamprocarpá-xaX vegyest a töalak is terem. 



1465. Melilotus officinalis L. 765, sub Tritolio, SzHW, H.ab. 12, nedves, füves 

 h. md; — var. [^knifloi-us Borb. ined., petalis multis, Sf nedves h. — l-l-6(>. M. albiis 

 Desr. in L.AM. Fncycl. I\^. 1797, 63 r Trifolitim Melilotus off. f L. 765, .1/. vulgáris 

 Willd., S.adl., SzHW, M. Petitpien-eana Willd., SzHW), füves h., mesgyén, de az 

 előbbinél ritkább. — 1467. M. dentattis W. et Kir. Ic. t. 42, 1800, sub Trifolio; 

 Willd. Sp. pl. III. 1800, 1355, Arv. ( Tnfolium Kocliianum Havne in Schr.ad. Neu. 

 journ. II. 1807, 337; M. Kochiana Willd. Enum. pl. h. bot. Berol. 1809, 790), az 

 egész vidék ! nedves, sós partja és nádasa körül gyakori (W. et Kit. i. h. 41, Kit. 

 Bar. et Add. 312, SzHW, Borb. FK. 472, Trifolium Melilotus Rel. Kit. 9), T mo- 

 csarai körül, sőt a nádasban is (W. et Kit. i. h. 41, Add. 313), Kis-Eörs mellett, 

 Koloska-völgyben. Az apróvirágú M. a'tissimus Thuill. FI. Paris. 1799, 378, a 

 rövid leírás szerint ide tartoznék, de a rövid leírás miatt, meg hogy a M. dentatus 

 Francziaországban ismeretlen, az összetartozás bizonytalan. V. ö. L.a.motte, Prodr. 

 FI. centr. Francé 1877, 195. — 1468. M. macronhizus W. et Kit, Ic. t. 26, 1800 

 sub Trifolio, Willd. Spcc. pl. III. 1800, 1354, Szgl lápján (Sigm. 47 j, de hamarább 

 a következő fajta. Kit.aibei, a Trif. macrorrhizum-oX. lilás vagy pirosló szárral festi 

 le, mint az óbudai meg a békásmegyeri sós, nedves réten gyűjtött példákon való- 

 ban látható, s az erősebb rásugárzástól (insolatio) ered, mint a magyar alföldi növé- 

 njeknek gyakori és jellemző színe. De gyakori a M. macrorrhizus zöld színnel is 

 (f. chlorocatdis Borb. in Dorfl. Jahreskatalog pro 1895 des Wiener botan. Tausch- 

 vereins 38) sőt olyan példája is elegendő van, melynek a felsőbb levelei épszélííek 

 vagy csaknem ilyenek (f. subintegrans Borb. ined.). Ilyen a FI. exsicc. Austro- 

 Hungarica-jának M. paluster (429. sz.) példája is. A M. tnaci oirhizus-X. meg a M. 

 paluster-X. az utóbbi évtizedekben a botanikusok ' versengve tárgyalták. Egy hibájok 

 maradt, hogy a M paluster-X a M. macrorrliizus-sz3\ vegyest Pestvármegye síkján 

 keresték. A M. paluster termőhelye azonban Hidegkút és Keszincz - Temes vár- 

 megyében, ezért KiT.AiBEL kéziratában M. Banatica Kit.aibel (ÖBZ 1877 — 78, 

 369) is a neve. A M. paluster, Temesvármegyében az eredeti helyén gyűjtvén, 

 ugyanaz, a melyet azelőtt hazánkban M. aliissimus-na.k (non Thuill.) tartottak, s 

 pedig vagy egészen fogazott-levelű (var. perfrotidosus Borb. Békésvm. fl. 102), vagy 



> Kerner. ÖBZ. 1868, 389, — Celakovsky ibid. 1870, 50—54, 1877, 77—78, 367—73, 405— 

 411, — Menyharth ibid. 1877, 231—36, 258—70, 299—304, Kkrn. Fl. cxc. Austro-Hunc;. 428, 429. 

 ^ BoRBÁs: Békésvárm. fl. 102, Temesmegye veg. 79 



