Vitorlásvirágúak, Papilionaceae. 



425 



14-87. Lottis coi-mculatus L. 775, Rcl. Kit. 10, SzHW, Hab. 12, nedves réten 

 md ; — var. tenuifolius L. 776, Borb. FK. 469 (L. tenuis Kit. in Willd. Enum. 

 1809, 797, Add. 318, SzHW), nedves, kivált tőzeges réten md, a dp uralkodó; - — 

 var. villosus Thuill. FI. Paris. 1799, 387, SzMW, Simk. (L. gracilis SzHW?, non 

 W. et Kit.), a bp száraz, füves lejtőin, hegyi rétjén, Sf, Bg. 



14-S8. Tetragonolobus siliquosus L. Syst. nat. X. 1759, 1178 sub Loto, SzHW, 

 BoiíB. FK. 1891, 472, Hab. 12, nedves réten md. 



1489. Galega officinalis L. 714, SzHW, Szgl, Kh, F, Vd nedves helyein. 



Pscudűacacia pseudoacacia L. 722 sub Robinia (P. communis Simk. Arad fögymn. Értesí- 

 tője 1891, 28, Aradvm. term.-r. 1893, 95; P. vulgáris Medik. Vorlcs. Churpf. phys. Gcscllsch. II. 

 1787, 364; P. odorata Moench, Meth. 1794, 145), gyakran ültetik (273., 294. o.). Bf parkjában var. 

 diversifrűiis Borb. ined., foliis inferioribus simplicibus ternatisque, superioribus noimalibus. 



1490. Colutea arboj-escens L. 723, Árv., Hab. 18, Rel. Kit. 118, a bp cserjés 

 lejtőin, szőUők közt md, Szgl várán is (294. o.). 



1491. Astragalus onobrychts L. 760, SzHW, Hab. 11, Rel. Kit. 119, füves 

 mezőn, lejtőn elszórva md; — var. Banaiicns Rochel, Bot. Reise in d. Bánat, 1838, 

 39, Borb. Homokp. 102, A, T, Kh, Sf homokján. — 1492. A. Aiish'iacus Jacq., 

 Enum. 1762, 130, Kh (SzHW), Bf (Hillebr. 40), T (Herm. II. 281), Fokszabadi (Kit. 

 Bar.), VB, Bg hegyén, Sf homokján, Ks !, Veszprém. A. vescicarius L. 760, Szgl 

 (Kit. Slav.) vidéken, de mint mészszirti növény nehezen bazalton. — 14-93. A. ciccr 

 L. 757, SzHW, füves mezőn elszórva md. — 14-94. A. glycyphyllos L. 758, SzHW, 

 erdőben elszórva md. — 1495. A. aspcr Wulf in Jacq. Miscell. II. 1781, 335, 

 Fokszabadi (Kit. Bar.), Sf száraz, partos részén ! 



Cicer arietiiium L. 738, ritkán termesztik; bagolyborsó. — Pisutn sativwn L. 727 és P. 

 arvense L. 727, SzHW. — Ervuni lens L. 738, SzHW, termesztik. 



1496. Ervum hirsutiim L. 738, SzHW, a bp füves lejtőin. — 1497. E. tctra- 

 spermuni L. 738, SzHW, füves h. elszórva md. Récse. 



1498. Vicia pisiformis L. 734 (V. ochroleuca Gilib. FI. Lithv. IV. 1781 — 82, 

 102, non Ten. 1811), Kh (SzHW) hegyein, a Bd, Al. — 1499. V. silvaiica L. 734, 

 Kh (SzHW), a Bd (Kit. Bar), n. v., hidegebb völgyek (bélai Barlangliget, Somodi 

 Abauj, leg. Reuter K.) lakosa. — 1500. V. Cassubica L. 735, Kh (SzHW), Cser- 

 szeg körűi (Kit. Add. 324j, a Bd erdőtlen teteje, kivált Tördemicz felé, tele van 

 vele, mintlia vetették volna, Al, VB; — var. serotina Borb. ined. 299. o. — 1501. 

 V. sparsijiora Tenoré, Ad Florae Neapolitanae Syllogem appendix quinta 1842, 

 26 ex descript. et exemplari exsiccato, quod cl. Mattéi ad montem Paternum 

 provinciáé Bononiensis, maio 1885 légit et cum specimine authentico Tenoreano 

 comparavit (V. Pilisiensis Ascher.s. et Janka Botan. Ztg. 1872, 142; Orobus ochro- 

 Icucits W. et Kit. Ic. t. 118, 1802), Bf Tamáshegyén (Efzmju ochroleucuvi Alef. 

 ÜBZ. 1859, 360, 365, Simk.), Kh hegyein (SzHW), hacsak nem az előbbi termő- 

 helyre vonatkozik, magam itt n. v. Ennek az idáig bennszülöttnek hitt növényünk- 

 nek az olasz hegyeken való földerítésével megszűnt a magyar endemismusa, de 

 V. ochroleuca W. et Kit. sub Orobo se lehet, mert Gilibert és Tenoré már előbb 

 más kaszanyüg-fajt nevezett V. ochrole7icd-nak. V. ö, Pótf. 1899, 189 — 91. A V. 

 sparsiJio7-a Ten. inkább Vicia, mint Orobus. Az Orobus génuszát mostanában gyakran 

 a LathyrusAxoz csatolják. Az Orobus ochroleucus W. et Kit. ide valóban nem való. 

 Az ismert Viciá-V közt leghelyesebben a V. Cassubica után következik. V. sparsi- 

 flora (Lathvrus ochroleucus HooK., Index Kew. Ilí. 1894, 375, non Hogk. FI. bor. 

 Amer. I. 1833, 159, nec Torr. B. U. St. Exp. II. 267) Viciae orobo DC. FI. Fr. V. 

 1815, 577 (Orobo silvatico L. Cent. I, pl. n. 66. 1755) proxime affinis dififert stipulis 

 scmiovatis, dentatis, integrisque, non semihastatis, superioribus lanccolato-acuminatis, 

 racemo laxiore, calyce coroUaque concolori, non alba, violaceo-venosa, foliolis 

 magis elongatis, ovato-lanceolatis, haud confertis ut in V. orobo. Racemus V. orobi 

 foliorum longitudinem conspicue superat, in V. sparsijiora Hungarica atque Italica 

 folio brevior, aequilongus, aut paulo longior. — 1502. V. díimetoruvi L. 734, Kh 

 (SzHW), a Bd tetején erdőben Sniyruiuin-mal, Kt. — 1503. V. Cracca L. 735, 



