35 



Aíex. 1133); vele, vesele (Jid. 172, Alex. 165. IIOG); zaplaka, taká (Jid, 

 174, Alex. 1103) a j. Taktéž v legendě o Pilátovi a v Alexandru: město, 

 zvěsto (Fil. 175, Alex. 1078, 1130); gdasi, casy (Pil. 175, Alex. 139); 

 z obyčeje, ješce děje (Pil. 176, Alex. 1131); jiezdy, hvězdy (Pil. 175, 

 Alex. 151); z kořen, stvořen (Pil. 177, Alex. 161, 163) a j. 



Konečně podotknouti náleží, že legendy o Jidáši a Pilátovi a nejstarší 

 zlomky Alexandra (tištěné' v Časop. Miis. na r. 1828 a 1841) jedním a 

 týmž pravopisem, na začátku XIV. století obyčejným, jsou psány a vesměs v 

 Budějovicích nalezeny, což též poněkud stvrzuje, že od jednoho skladače 

 jsou složeny, a to nepochybně v jižních Čechách. 



Od téhož básníka, který vzdělal legendy o Jidáši a Pilátu a Alexandra, 

 pocházejí beze vší pochyby také legendy o 12 Apoštolich, o sv. 

 Alexiovi, o sv. Anně a o sv. Kateřině, ježto i v těchto legendách 

 spatřuje se táž obratnost veršovecká, týž rým jadrný a vyjímaje legendu o 

 sv, Kateřině později pssnou, týž pravopis. 



Ve zlomcích legendy o 12 Apoštolich ke společnému původci s Ale- 

 xandrem, s Jidášem a Pilátem, ukazují tyto verše a rýmy : Apošt. (Casop. 

 Mus. na r. 1847, I. 299): „pro strach veliké hrimoty, pro búřu hrozné 

 blyskoty Alex. (Časop. Mus. na r. l847, 306) ; „žha, nac spadne, sv. 

 blyskotu, straší ves svět svú hrímoíu;" Apošt. (Výbor, 1146): domovit, 

 niovit, Pilát (Vjb. 175) movit, lovit; prolil, povolil (Apošt. Čas. Mus. 1847, 

 298, Jidáš, Vi». 170, Alex., Výb. 158): města, zvěsta (Apost. Č. Mus. 

 300, Alex. 1078); městu, cestu (Apošt. 299, Alex. 1073, 1104); oby- 

 čejnějších rýmů, v legendě o 12 Apoštolich a v Alexandru se opakujících, 

 na př. škodu, hospodu; krásu, času; ovšem, po všem a p. ani nedotýkáme. 

 Zvláštní jest v nich také příslovce nali za nalit: v legendě (Čas. Mus. 

 1847, 297): „nali nenié cozahrésti;" v Alex. (str. 307): ^^nali sě mu to 

 doslalo." 



Legenda o sv. Alexiovi stýká se s Alexandrem a s legendou o sv. Ka- 

 teřině v těchto rýmech: zavolá, odolá (sv, Alexius, Čas. Mus, na r. 1851. 

 144, Alexander 1086)); vzdviže, blíže (sv. Alexius, 143, Alex. 1086); 

 zavitié, přikrytié (sv. Alex. 143), bytié, přikrylié (sv Kateř. 71), a j. 



V legendě o sv. Anně a v Alexandru, též v legendě o sv. Kateřině 

 shledávají se v rýmech tyto stejnosti: kraje, jmaje (sv. Anna, Čas. Mus. 

 1855, 531, Alex. Výb. 145) ; zběři, zvěři (sv. Anna 532, Alex. 170), 

 chodí, plodí (sv. Anna 531, sv. Kateř. str. 2). 



Z nemnoha veršů, kteréž z legendy o sv. Kateřině, posud nevydané, 

 před rukama máme, shodují se s Alexandrem v rýmech tyto : přelě, světě 

 (sv. Kateř. str. 2, Alex. Výb. 1105 a 166); těžká, vitězská (sv. Kateř. 



3-"- 



