34 



v AlexöndrK pak (Výbor, H24, v. 28— 33j s 

 on ^) leží zbittí hlavu 

 a sen mra v£al zuby v trávu ; 

 o n leží zabit ot mláta 

 a s ě m u pak hlava sfata : 



n se ještě živ obrací 



a s ě u juž mra krvi vrací a t. d. 



V Rukopise Kralodvorském v podobném popsání, kde by v latině hic 

 a ille proti sobě se kladlo, užilo vždy jediného sěu, zejména v Jaroslavu 

 (Výbor, 50): 



s ě m u hlava na dvé rozcepena. 

 sěmu srubeně slě ruce obě, 

 sen sě kotié s oře přes druhého 



1 sěn zeřivý své vrahy mlátí 

 jak po skalách lutá búřa dřeva, 

 sěmu v srdce po jilce meč vtasí 

 i sěmu Tatařin ucho střieže. 



V jiných spisech klade se pro poznačení lat. ille vždy jež zájmeně 

 o n s přisutým e n. 



Stejné myšlénky a obrazy v legendách dotčených a v Alexandru 

 jsou na př. : v Jidáši (Výbor, 169): 



Had sě rozhněvav v svej chlípě, 



pusli sě naň, velmi sipě ; 

 a v Alexandru (Výbor 1097): 



Blaíý had najviéce sípá, 



a chlape najviéce chlipá; 

 v Pilátu (Výbor Í75) : 



O tom času velmi trudném, 



točužto o tom dni súdném ; 

 a v Alexandru (Výbor, 1133): 



Tak jim bě přisál čas trudný, 



každý maí, by byl den súdný, a p. 

 Ze stejných rýmů méně obyčejných, ježto k jednomu skladateli 

 ukazují, vytýkáme tyto : udaten, postaten (v Jidáši, Výbor 170, v Alexandru 

 Výb. 159) ; povolil, prolil (Jid. 170, Alex. 158); lacno, vzácno (Jid. 172, 

 Alex. 165); brže, vrže (Jid. 172, Alex. 1Í18); ženu, složenu (Jid. 172, 



^) Tak psáno jest v přepisu kapi'ulnüio zlomku Alexandra asi z r. Í790, 

 chovaném v Museu Českém. V Síarob, Skládáních (sv. II., sir. 232) 

 a ve Výboru (I., 1134) změněno jest on v onen. 



