17 



námi. Carangidae těla vřetenitého (Caranx Cuv., Carangopsis Ag., Seriola Cuv. a j.) mají šupiny 

 malé, nanejvýše na ocase podél postranní čáry zvětšeny. 1 ) 



Supiny našeho exempláru (tab. III. fig. 4. s) jsou téměř kruhovité, o rozměrech 14X17 aneb 

 až 15 X 18 mm. Jsou zřetelně skoro jen na periferii koncentricky ryhovány a tu a tam některá (na 

 př. právě u písmene s) má i stopy lišten radiálních. Nejpřednější interneuralia (před sp), štíhlá a jen 

 na konci porozšířená, podpírají ještě zbytky mohutných nedělených paprsků prvé hřbetní ploutve; 

 nad ostatními (směrem k ocasní ploutvi) vidčti zbytky článkovaných paprsků druhé, měkké ploutve 

 hřbetní. Z ploutve řitní zbylo tu jen několik dlouhých a tenkých interhaemalií (a). Kořen ploutve 

 ocasní (ca) jest pokryt fragmenty šupin a jen měkké paprsky obou její laloků jsou dosti dobře zacho- 

 vány; patrno, že byla tato ploutev hluboko vykrojena. Hořejší lalok lze změřiti; měl od šupiny kořen 

 jeho kryjící délku 7 cm. Pěkně tu viděti otisky nejtenších paprsků na vnitřním okraji dolejšího laloku 

 (právě u značky ca). Z obratlů zachovaly se nejprve čtyři, o něco dále ještě jeden obratel ocasní (v), 

 totiž negativy těchto obratlů, dvojkužele vyplnivší dutiny těl vždy dvou a dvou sousedních obratlů. 

 Těla mají skoro všecka délku 9 mm a nesou dosti zachovalé neurapofysy i haemapofysy s dorsalními 

 i ventralními trny. 



Denticopsis Spottii (Fr.). 



(Tab. I. fig. 8.) 



Roku 1879 popsal Frič fragmenty ryby z opuky bělohorské, jíž dal jméno Isticus Spottii. 2 ) 

 Bližší ohledání později ukázalo, že ryba nenáleží k rodu Istieus Ag. a také A. Smith Woodward 

 to nejnověji potvrdil. 3 ) Chrup fragmentů připomíná ryby rodu Dentex Cuv., 4 ) i dáváme mu za tou 

 příčinou nové jméno rodové Denticopsis (n. g. ?), arci jméno provisorní, pokud neznáme většího počtu 

 a lépe zachovalých částí kostry, než co jich na naší tab. I, (fig. 8.) zobrazeno a co jich Frič ve své 

 cit. zprávě uvádí. Sluší podotknouti, že náš výkres pořízen dle odlitku, ježto originál jest namnoze jen 

 negativním otiskem zkameněliny. 



Nejlépe na něm zachovány praemaxillare (fig. 8. b) s jedním větším, kuželovitým zubem před 

 vrubem a 5 menšími zoubky zadními. Nad tuto kost mezičelistní jest posunuta obrácená čelist dolejší 

 (pod a), totiž její dentale se 2 zuby většími, za nimiž na hořejší, zde dolů obrácené hraně lze viděti 

 stopy po zoubcích menších. Plochá kost, na níž se písmeno a nalézá, není asi leč ceratohyale. 

 Z ostatních úlomků lebky sotva co lze jasně rozeznati již z té příčiny, že jsou jednotlivé její části 

 sešinuty. Ohnutá kůstka při dolejším okraji našeho výkresu (v právo za dolejším cípem kosti b) jest 

 praeoperculum s ploským interoperculem, větší plochý fragment nad nimi zajisté část opercula. V pravém 

 hořejším rohu zkameněliny spatřuje se dlouhá řada článkovaných, nedlouhých paprsků druhé hřbetní 

 ploutve (na fig. 8. jich nakreslena jen as polovina), mezi nimi a fragmenty kostí lebečních dochovalo 

 se několik roztroušených ostnitých (tvrdých) paprsků prvé hřbetní ploutve. V pravém dolejším rohu 

 našeho výkresu spatřují se zbytky ploutve prsní. Jiných částí kostry tu není. 



') A. Smith Woodward: Catalogue . . . Part IV., pag. 425-451. 



2 ) Uber einen neuen Fisch aus dem Planer des Weissen Berges bei Prag. — Sitzungsber. der k. bolím. Ges. d. 

 Wiss. 1879. 



3 ) A. Smith Woodward: Catalogue . . . Part IV. pag. 71. 



4 ) Fossilní druhy r. Dentex (na př. D. erassispinus Ag., D. Faujasi Ag., D. leptacanthus Ag., D. microdon Ag., D. Munsteii 

 G. Meneghini a j.) nalezeny posud ve svrchním eocénu, v miocénu a zpodním pliocénu (A. Smith Woodward, Catalogue . IV. 

 pag. 522., 523.). 



Dr. Antonín Frič a Dr. František Bayer: Nové ryby českého útvaru křídového. 3 



