15 



B. Přední paprsky ploutve hřbetní nikoli stísněny. 



1. Tvrdých paprsků ve hřbetní ploutvi 5 — 9, v řitní 



3 — 5; šupiny veliké, ctenoidní Hoplopteryx Ag. 



2. Ve hřbetní ploutvi 14, v řitní 7 tvrdých paprsků; 



šupiny drobné, cycloidní Dinoptcryx Smith Woodward. 



3 Ve hřbetní ploutvi as 12, v řitní 4 tvrdé paprsky; 



šupiny tenké, ctenoidní Homonotus Dixon. 



Shora jmenované naše druhy uvádí Smith Woodward (1. cit. pag. 397.) jmény: Hoplopteryx 

 zippei (Ag) a H. leivesiensis (Mantell). 



Sbírky musejní mají několik exemplárů a fragmentů ryb z opuky bělohorské, beze vší po- 

 chybnosti k rodu Hoplopteryx Ag. náležejících. Hned na prvý pohled však patrno, že se od obou 

 našich právě jmenovaných druhů naprosto liší hlavně skrovnější velikostí, pak poměrem v rozměrech 

 těla (délky k výšce) a j. Ale ani k žádnému jinému druhu v katalogu Smith W o o d w a r cl o v ě uvede- 

 nému (viz tam pag. 396. — 406.) nelze nové naší specie z týchž příčin počítati. Menší formy H. lewisi 

 (Davis) a H. syriacus (Pictet et Humbert) z Libanonu mají sice délku 10 — 15 cm, ale u prvého se 

 mimo jiné výška trupu rovná jeho délce od počátku prsní až k basi ocasní ploutve, u druhého jest 

 délka hlavy i s opercularním apparatem menší, než nej větší výška trupu. H. stachei (Kramberger) 

 z Istrie zdéli as 10 cm se podobá druhu H. syriacus, ale má zejména měkkou část hřbetní ploutve 

 delší než náš druh na tab. III. (fig. 3.) zobrazený, jemuž tedy nové jméno Hoplopteryx brevis l ) 

 n. sp. dáváme. 



Popis teď následující sdělán podle 4 exemplárů bělohorských. Uhrná délka těla až k paprskům 

 ploutve ocasní byla 9 cm, nejvyšší výška trupu se stran smačklého až 6 cm. Délka trupu za oper- 

 cularním apparatem až k basi ploutve ocasní jest průměrem 5 cm, a hlava i s víčkem žaberním jest 

 as o 7s cm kratší, než největší výška těla. Na lebce zachována (viz tab. III. fig 3. v právo) dobře 

 dolejší čelist (articulare a dentale), nad ní vzhůru zakřivené, štíhlé maxillare, jež u jiných exemplárů 

 má normální podobu jako u jiných Berycid; nad hořejší čelistí zobrazeného exempláru viděti stopy 

 (negativ) mezičelistí (praemaxillare). Drobné zoubky ze nezachovaly. Prázdné místo ve výkresu lebky 

 zabírala orbita. Jiných kostí lebečních ani na iiných exemplárech zřetelně rozeznati a také popsati 

 nelze. Kost za orbitou i pod ní ležící jest operculum se svými charakteristickými, rozbíhavými 4 rýhami. 

 Před ním leží dole praeoperculum s jamkami při dolejším svém okraji, za operculem viděti fragment 

 subopercula a pod ním zřetelné radii branchiostegi. V páteři bylo nejméně 20 obratlův; ocasních 

 napočítal jsem 13. Obratle ocasní měly vysoké hořejší i dolejší trny; odlehlost špiček obou trnů 

 jednoho obratle činí i 3 cm. Ve dlouhé hřbetní ploutvi, jejíž prvé podpůrné kůstky na našem obrazci 

 (tab. III. fig. 3.) viděti hned nad operculem, podpůrné kůstky paprsků měkkých (ď) pak trochu dále 

 za nimi, měla as 9 ostnitých a 11 měkkých paprsků, i zabírala značnou část hřbetu - - počínalať se 

 před zadním okrajem opercula a sáhala odtud až nad prvé paprsky ploutve řitní. Zbytky krátkých 

 ploutví prsních (o jediném silném paprsku) viděti hned u subopercula, stopy rovněž krátkých ploutví 

 břišních přímo pod paprsky blány žaberní (radii branchiostegi). Ploutev řitní (a) počínala se u vzdále- 

 nosti nejméně 2 - 5 cm před krajními paprsky ploutve ocasní (ca); měla 4 silné ostny, z nichž nejdelší 

 měří 17 mm. Kolik bylo v ní měkkých paprsků, zjistiti nelze. 



Supiny i postranní čára mají tutéž úpravu, jako u jiných druhů r. Hoplopteryx; uprostřed na 

 bocích jsou šupiny největší a viditelná, nekrytá část šupiny má tu výšku 7 mm, šířku 5 mm. 



l V » Kritickém seznamu etc.« uveden jménem Beryx n. sp. 



