12 



Elopopsis Smith Woodwardi n. sp. 



(Tah. III. fig. 1.) 



Nový druh Heckelova rodu Elopopsis, nazvaný tu po anglickém palaeontologu A. Smith 

 W o o d w a r d o v i v upomínku na jeho prohlídku našich originálů a ovšem i teto ryby v museu 

 r. 1S97, pochází z Března (u Loun). Fric ku rodovému jménu této ryby ve svých »Studiích« 1 ) přičinil 

 otazník; ale jediný pohled na lebku naší ryby (tab. III. fig. 1.) přesvědčí nás, že opravdu k rodu 

 Elopopsis (čeleď Elopidae) náleží. 



Náš exemplár se však od pěti posud známých druhů r. Elopopsis 2 ) podstatně liší. Od west- 

 fálského druhu El. Ziegleri v. d. Marek 3 ) především velikostí zubů, jež nejsou v hořejší čelisti 

 (mx) tak drobné, a v dolejší čelisti [md) naopak tak veliké, jako u druhu v. d. Marek o v a. Zubům 

 v hořejší čelisti nepřibýva velikosti směrem nazad, jako u druhů El. Fenzli Heck. , El. microdon 

 Heck. a El. Heckeli Reuss. Hořejší čelist (mx) není na dolejším svém okraji tak konvexní, jako 

 u druhu El. erassus (Dixon), jenž má ostatně dolejší čelist zdéli 9 cm, náš exemplár pak jen 7 5 cm; 

 také se tato mandibula »rapidně« k symfysi nezúžuje, jako u jmenovaného druhu. Délka hlavy 

 s opercularním apparatem se na rozdíl od druhů Heckelových a Reussova rovná asi nej- 

 větší výšce trupu; výška hlavy v occiputu jest na rozdíl od Dixonova druhu menší, než délka erania. 

 Take jsou všecky téměř kosti po stranách lebky dosti hladké, bez protuberancí, jaké se u obou 

 shora jmenovaných druhů Heckelových uvádějí. Smíme tedy nový exemplár rodu Elopopsis, na naší 

 tab. III. zobrazený, právem pokládati za nový, dobrý druh. 



Měl délku znamenitou, zajisté nejméně 70 cm. Barva zachovalých částí jest tmavohnědá. 

 Musejní exemplár (ze stérosideritu) jest složen ze 3 původně oddělených kusů, jež se také jediné 

 z celé ryby zachovaly: 1. z hlavy se sousední partií trupu (tab. III. fig. 1., přední polovina obrazce, 

 zdéli 18 cm); 2. část trupu přímo za prvým kusem ležící (táž fig., zadní polovina), s obnaženými 

 obratli (v) typické podoby rybí a s roztroušenými nad nimi podpůrnými kůstkami ploutve hřbetní 

 (interneuralia), a konečně 3. část trupu mezi ploutví řitní a ocasní, již zvláště zobraziti zbytečným se 

 nám vidělo. 



Na lebce pozorujeme praemaxillare (pm) se zachovalým zubem při zadním konci, pak obě ozu- 

 bené čelisti (maxillare, mx a dolejší čelist, md); pod dolejší čelistí leží dobře zachovalá deska jugu- 

 larní (gularní; ju). Za orbitou (o) leží nevysoké, ale široké kosti oboční íinfraorbitalia, id), nad a za 

 nimi supraoccipitale (sd). Trojhranná kost pod těmito kostmi obočními, za proximalním koncem dolejší 

 čelisti jest zajisté quadratum. Z kostí víčka jsou dobře zachovány : operculum (op), před ním prae- 

 operculum [po), za ním suboperculum. Před paprsky blány žaberní (radii branchiostegi, r) viděti dole 

 fragment oblouku žaberního (caratohyale). Supiny — za hlavou největší — mají veskrze černavý okraj. 



Třetí, nejzadnější zachovalá část těla má podobu protaženého pětiúhelníka s konvexní stranou 

 zadní. Viděti na ní drobnější a málo zřetelné, skoro čtyřhranné šupiny jen v předním pruhu její; 

 jinak jest tento fragment těla hladký a dosti lesklý. Pod předním, dolejším jeho cípem jsou negativní 

 otisky 5 paprsků ploutve řitní; z ostatních ploutví se nezachovalo pranic. 



') Dr. Ant. Frič: Studie v oboru křídového útvaru v Cechách. V. Březenské vrstvy. 



-) Viz A. Smith Woodward: Catalogue . . . Part IV. 1901. 



3 ) Palaeontographica, XV. Bd , pag. 293. Taf. XLI. Fig. 2.-4. 



