50 



Actaeon elongatus Sow. Reuss 1845: Verstcin. pg. 50. Tab. VII. fig. 21. 

 Actaeon Reussi ďO r b i g n y 1850: Prodrome II. pg. 219. 



Actaeonina doliolum Múll. Brauns 1875: Zeitschr. f. ges. Naturw. Neue Folge. XII. pg. 357. 



Ulita soudkovitá s převládajícím posledním závitkem. Závitky jsou hrubě rýhovány, rýhy zřetelně dub- 

 kovány. Zevní pysk, jak ze slabých zbytků souditi lze, opatřen byl stlusttym krajem. Na vnitřním pysku pozoro- 

 vati lze jeden záhyb. 



V různých velikostech z březenských usazenin od Lenešic. V pískovcích chlomeckých přichází nedosta- 

 tečně sice zachovalé, ale jinak až na nápadnou velikost dosti souhlasící exempláry. 



Exempláry nezkyzovatělé souhlasí více s vyobrazením Reussovým, zkyzovatělé s Múllerovým. 



173. Actaeon ovum Duj. 



Actaeon ovum Duj. Reuss 1845: Verstein. pg. 50. 



Geinitz 1874: Elbthalg. II. 2. pg. 176. Tab. 29. fig. 16., 17. 



Brauns 1875: Zeitschr. f. ges. Naturw. N. F. XII. pg. 356. 

 Auricula ovum Duj ar din 1835: Mém. soc. geol. de France II. Pl. XVII. fig. 2. 



Romer 1841: Nordd. Kreideg. pg. 77. Tab. XI. fig. 3. 

 Pedipes glabratus Geinitz 1842: Charakt. pg. 48. Tab. XVI. fig. 1—3. 



Pouze v podobě méně zachovaných jader tvaru vejčitého s vinutím jen málo vyniklým, z nečetných závitků 

 složeným. Ústí opatřeno jediným záhybem na vnitřním pysku. 



Několik exemplárů z vyšších usazenin jmenovitě od Bezna. S druhem Actaeon ovum ďOrbignv (Pal. 

 Franc. Terr. crét. II. pg. 123. Pl. 167, fig. 19., 20.) nelze naše exempláry naprosto identifikovati. 



174. Actaeonella Briarti Gein. 

 (Tab. VII. fig. 27., 28.) 



Actaeonella conica Briart et Cornet 1865: Mém. cour. de 1'acad. Belgique XXXIV. pg. 42. Pl. III. 

 fig. 13., 14. 



Trochactaeon Briarti Geinitz 1874: Elbthalg. I. 2. pg. 275. Tab. 58. fig. 7—10. 



Vinutí je v protáhlý poslední závitek vnořeno a na plocho vinuto. Skořápka jest hladká, nanejvýš s jem- 

 nými vráskami vzrůstními. Skulinovité ústí opatřeno jest v předním koutě objímavou, trojzáhybovou vvlitinou 

 vnitřního pysku. Vrcholové závitky byly zaplňovány. 



V korycanských usazeninách u Radovesnic neobyčejně hojná. 



Velmi podobný našemu druhu jest Trochactaeon minutus Stolička (Cret. Gastr. of south. India Pl. XIV. 

 fig. 9., Pl. XXVIII. fig. 17.) 



175. Actaeonella gigantea Sow. 

 (Tab. VII. fig. 29., 30.) 



Actaeonella gigantea Sow. d'0 r bigny 1842: Pal. Franc. Terr. crét. II. pg. 109. Pl. 165. fig. 1. 



Ze kel i 1852: Gosaugastr. Abh. d. k. k. geol. Reichsanst. I. pg. 39. Tab. V. fig. 8. 

 Stolička 1865: Revision etc. Sitzgb. d. k. k. Akad. d. Wiss. M. N. Cl. LIL pg. 36. 

 Tornatella gigantea Sowerby 1835: Transact. geol. Soc. III. pg. 418. Pl. 38. fig. 9. 



Goldfuss 1842: Petref. Germ. III. pg. 48. Tab. 177. fig. 12. 

 Actaeon giganteus Sow. Múller 1851: Monogr. d. Petref. d. Aach. Kreidef. pg. 10. 



Exempláry naše odpovídají nejvíce druhu Actaeon obtusa Zekeli (1. c. Tab. VIL fig. 7.) jež od Stoličky 

 (1. c.) jakožto odchylná forma mnohotvarého nadepsaného druhu uznána byla. Vinutí jest v poslední válcovitý 

 závitek méně než u předešlého druhu vnořeno, ulita tudíž k oběma pólům zúžena. Skořápka hladká, pouze 

 s přírustními vráskami. Ostí skulinovité, do předu silnou vvlitinou trojzáhybovou, vnitřním pyskem tvořenou. 

 Pouze několik exemplárů z usazenin korycanských od Radovesnice. 

 Jakkoli se předešlému druhu značně podobá, jest přece habituelně od< hylná. 



