is 



L64. Mitra Rómeri Reuss. 

 (Tab. VII. řig. 16.) 



Pleurotoma Romeri Reussl .... JO 

 . ^ 1845: Verstem, pg. 43. 



Fasciolaria Romeri Reuss) 



Tab. IX. fig. 10. abd?c, pg. 111. Tab. 44. fig. 17. 

 Rostellaria acutirostris Pusch. G e i n i t z 1842: Charakt. pg. 44. Tab. XV. fig. 3. 

 Rostellaria elongata Rom. Geinitz 1842: ibidem. pg. 71. Tab. XVIII. fig. 7. 

 Cerithium reticulatum Romer 1841: Nordd. Kreidef. pg. 79. Tab. XI. fig. 18. 

 Mitra reticulata d'0 r b i g n y 1850: Prodrome II. pg. 226. 

 Mitra Romeri d'0 r b i g n y 1850: ibid. pg. 226. 



Geinitz 1874: Elbthalg. II 2. pg. 173. 



Štíhlá, věžovitá ulita s posledním závitkem bud rovným ostatnímu vinutí aneb i kratším. Závitky nesou 

 četná na zadním švu počínající žebra. S nimi křižuje se úhledné, avšak různě silně vyniklé páskování aneb různě 

 husté. Nejhustší páskování mají exempláry březenské, nejřidší chlomecké. Obyčejně bývá několik pásek na 

 zadním švu širšími rýhami oddělených. Ústí táhlé, vřeteno má 3 závity. 



V různých velikostech od bělohorských usazenin až do chlomeckých. Vyobrazení Reussovo (1. c.) pod c ná- 

 leží patrně jinému druhu. Možno, že také Pleurotoma semilineata v. Múnst. (Goldfuss: Petref. Germ. III. pg. 19 

 Tab. 170. fig. 13.) sem náleží. 



165. Cancellaria ovulum Gein. 



Cancellaria ovulum Geinitz 1870: Elbthalg. I. 2. pg. 265. Tab. 59. fig. 3. 



Pouze jediný negativ od Mlíkojed. Stěsnaná ulita s nadmutým, převládajícím posledním závitkem má 

 skořápku žebrovanou. Se žebry křižuj se skoro stejně vyvinuté pásky. Ostí zachováno není. Zevní pysk dle 

 Geinitze uvnitř vroubkován, vřeteno záhyby neurčitelného počtu opatřeno. 



166. Canceilaria Thiemeana Gein. 

 (Tab. VI. fig. 38.) 



Cancellaria Thiemeana Geinitz 1874: Elbthalg. II. 2. pg. 175. Tab. 31. fig. 11. 



Rovněž jediný, jen velmi nepříznivě zachovaný exemplár s posledním závitkem nadmutým, se zbytky 

 žebrování a páskování. Mimo to patrny jsou stluštěniny po bývalém ústí. Na vřetenu znatelný jsou slabě dva 

 záhyby. 



Exemplár pochází z březenských usazenin od Meronic. 



167. Canceilaria sculpta (Sow.) Reuss. 



(Tab. VII. fig. 17.) 



Litorina sculpta Sow. Reuss 1845: Verstein. pg. 49. Tab. X. fig. 16. 



? Knerr 1852: Denkschr. d. k. k. Akad. d. Wiss. M. N. Cl. III. pg. 306. 

 Též v jediném exempláru z březenských usazenin od Lenešic. Vinutí rozšiřuje se volněji v poslední pře- 

 vládající závitek, zdobený žebry, jež s páskami stejně silnými se křižují a tím dosti úhledné čtverečkování vzniká. 

 Zevní pysk byl ztluštěn a uvnitř vroubkován. Ztluštěniny se opakují v odstavcích. 



168. Actaeonina globosa Br. et Corn. 



(Tab. VII. fig. 18.— 20.) 



Phasianella globosa Briart et Cornet 1865: Mém. cour. de 1'acad. Belgique XXXIV. pg. 36. Pl. III. 

 fig. 22., 23. 



Ulita proměnlivého tvaru. Bud jest táhlá s vinutím vyniklým (fig. 19.), aneb stěsnaná. Poslední závitek 

 vždy převládá. Skořápka jest napříč rýhována. Rýhování jest dle stupně zachovalosti neb i dle individuelních 



