44 



149. Tritonium Proserpinae v Múnst. 

 (Tab. VI. íig. 32., 33.) 



Fusus Proserpinae v. Munst. Goldfuss 1841/44: Petreí. Germ. III. pg. 23. Tab. 171. íig. 17. 



Tvar ulity proměnlivý, táhlý neb stěsnaný. Závitky zdobeny jsou páskami neb žebry. Obyčejně bývá 

 zadní třetina závitků plochá bez pásek a pak teprve následuje první kýlovitě vysedlá páska a po ní ve stejných 

 odstavcích 6 — 8 slábnoucích pásek. Z nich na vyšších závitcích pouze první čtyři patrny bývají. Plocha mezi 

 první páskou a zadním švem bývá páskované rýhována a rovněž mezery mezipásečné různě vyplněny bývají. 

 Zevní stluštělý pysk jest ozuben a vřeteno jest opatřeno třemi slabými záhyby. 



Od bělohorských usazenin až do chlomeckých. Exempláry od Chřibské jsou značně nízké. 



150. Columbella clathrata Gein. 

 (Tab. VIL fig. 6., 7.) 



Columbella clathrata G e i n i t z 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 264. Tab. 59. fig. 5. Tab. 61. lig. 3. 



Nečetné závitky jsou poměrně hluboce odděleny a zdobeny 4 — 6 mnohdy velice až skoro křídlovitě vy- 

 niklými páskami, z nichž na vyšších závitcích pouze první dvě patrn) 7 bývají. Široké mezery mezi páskami jsou 

 rýhované páskovány s křižujícími se jemnými, nezřídka pravidelnými vráskami, čímž úhledné čtverečkování 

 vzniká. Vrcholové závitky jeví tu a tam stopy bývalých žeber. Poněkud odchylně zdoben jest protáhlý malý 

 exemplár, který na závitcích tři pásky má, také na posledním, jehož ostatní plocha jemně páskované rýhována 

 jest. Zevní pysk jest stluštěn a dle Geinitze uvnitř vroubkován, což však u našich exempláru vypreparovali nelze. 



Četné exempláry od Korycan různé velikosti. 



151. Fusus Nereidis v. Munst. 

 (Tab. VI. fig. 34.-36.) 



Fusus Nereidis v. Munst. Goldfuss 1841/44. Petref. Germ. III. pg. 24. Tab. 171. fig. 17. 



Nečetné rychle se rozšiřující kanálky zdobeny jsou žebry tupými, hlavně uprostřed závitku vyniklými, 

 čímž v místech těch znatelná vysedlina vzniká. Ostatně jest povrch závitků rýhován u různých exemplárů různě 

 znatelně. Ústí není dostatečně zachováno. Bylo široké, ku předu táhle v úzký kanálek zúžené. 



V chlomeckých pískovcích a rovněž u Tannenbergu dosti obecný, vzácnější v usazeninách březenských. 



Zdá se, že celá řada specií Múllerových (Monogr. d. Petref. d. Aach. Kreidef.) jako na př. Melongena rigida 

 Múll. Tab. III. fig. 22. Pyrella Benthiana Múll. Tab. IV. fig. 7., Fusus Burkharti Múll. Tab. V. fig. 17., Fusus 

 Salm-Dyckianus Múll. Tab. V. fig. 19. jen různě zachovaná individua nadepsaného druhu jsou. 



153. Fusus glaberrimus Múll. 



(Tab. VII. fig. 8.) 



Fusus glaberrimus Můller 1851: Monogr. d. Petref. d. Aach. Kreidef. pg. 36. Tab. V. fig. 21. 



Binkhorst 1861: Monogr. des Gastr. et des Cephal. d. 1. er. sup. du Limbourg pg. 11. 

 Pl. V a . fig. 11. 



Většinou jen v podobě negativných otisků z pískovců chlomeckých. Závitky jsou četné, skoro ploché, 

 těsně přiléhající. Poslední prodloužen v dosti dlouhý, zahnutý kanálek. Skořápka jeví pouze slabé, skoro mizivé 

 zahnuté vzrůstní vráskování. Dosahuje značné výšky. 



154. Fasciolaria rugosa Br. et Corn. 



(Tab. VII. fig. 9.) 



Fasciolaria rugosa Briart et Cornet 1865: Mém. cour. de 1'Acad. R. Belgique. XXXIV. pg. 21. Pl. III. 

 fig. I-, 2. 



