34 



aneb jen na kraji zadním tupými do středu mizivými hrbolky naznačena jsou, ostatně jest skořápka hustě a jemně 

 na přič rýhována. Při převládajícím žebrování ozdobena jest ulita četnými do středu prohnutými žebry, jež na 

 posledním závitku až k samému kanálku se táhnou. Kanálek dosti dlouhý, zahnutý. Zevní pysk jest ku předu 

 povytažen, ostře sice zakončen, ale za okrajem dovnitř naduřen a naduřenina má čtyry znatelné zuby. Také 

 s basalní stěny trčí na vnitřním pysku jeden neb dva zoubky a mimo to na vřetenu přetrhávaný záhyb sle- 

 dovati lze. 



Několik exemplárů z korycanských usazenin od Korycan a Radovesnic, jež tvarem ulity nadepsanému 

 druhu úplně odpovídají, tvarem ústním však s druhem Cerithium Gúntheri Geinitz 1874 (Elbethalg. I. pg. 267. 

 Tab. 59, fig. 19) souhlasí, i jest pravděpodobno, že druh posledně jmenovaný s nadepsaným identický jest. 



108. Cerithium Sturi Stol. (non Geinitz). 

 (Tab. V. fig. 28.) 



Cerithium Sturi Stol. Stur 1863: Geol. Obersichtaufn. etc. Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanst. XIII. pg. 50. 

 fig. 4. 



Pouze jediný exemplár z korycanských usazenin od Radovesnic, který s popisem i vyobrazením nadepsa- 

 ného druhu souhlasí. Okrasa závitků záleží ze širokých, tupých hrbolků blíže předního švu, jež poněkud méně 

 vyniklé jsou než u exempláru sedmihradského. Na vřetenu není záhybů a rovněž zevní pysk nezdá se býti ozbrojen. 



109. Cerithium Rudolphi Gein. 

 (Tab. V. fig. 29.) 



Cerithium Rudolphi Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 273. Tab. 60. fig. 25. 



Ač v jediném fragmentu, přece dosti znatelno táhlou ulitou zdobenou na závitcích čtyřmi páskami, z nichž 

 zvláště druhá od předního kraje nápadně vyniká. Žebra následujících závitků jsou od předcházejících jen málo 

 odchýlená a tvoří po délce ulity táhlou spirálu. 



Od Korycan. 



110. Cerithium Lorioli Gein. 

 (Tab. V. fig. 30., 31.) 



Cerithium Lorioli Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 275. Tab. 61. fig. 7. 



? Cerithium Peschelianum Geinitz 1874: ibidem pg. 267. Tab. 59. fig. 20., 21. 



Přední i zadní šev četných závitků lemován jest páskou, která na předním švu vždy, na zadním zřídka 

 v řadu perliček rozdělena jest. Středem závitku táhne se řada silně vyniklých, dosti pravidelných hrbolků, jichž 

 jest poloviční počet perliček na pásu předním. Ostatně jest celá ulita vesměs rýhované páskovaná, zvláště poblíže 

 švů. Poslední závitek skoro kýlnatý. Ostí hranaté, kanálek zahnut, vnitřní pysk silně rozložen. 



Čtyry exempláry od Korycan. 



111. Cerithium Barrandei Gein. (non ďArch.) 

 (Tab. V., fig. 32.) 



Cerithium Barrandei Geinitz 1874: Elbthalg. I. 2. pg. 273. Tab. 60. fig. 28. 



Podobá se poněkud C. Rudolphi Gein., ale liší se vedle celkového tvaru a zoblenějších závitků hlavně tím, 

 že závitky kromě posledního mají jenom 3 vyniklé pásky, 4. bývá zakryta a z pásek jest druhá od zadního švu 

 nejsilnčjší. Mezi jednotlivé pásky vkládají se mezipásky. Žebrování jest útlejší než u druhu zmíněného. 



Jediný exemplár od Korycan. 



112. Cerithium Margaretae Gein. 

 (Tab. V. fig. 33., 34.) 



Cerithium Margaretae Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 268. Tab. 60. fig. 5. 



