2 (i 



Natica Tollieziana Briart et Cornet 1861: Mém. cour. de l'Acad. Belgique. XXXIV. pg. 28. Pl. 2. 

 fig. 15—16. 



Natica Lehardyi Briart et Cornet 1861: ibidem. Pl. 2. fig. 17—18. 



Tvar ulity z různých nalezišť velice proměnlivý, u našich celkem málo odchylný. Závitky na zadním kraji 

 sedlovitě vyniklé a tím švy hluboce, mnohdy rýhovitě zapadlé. Skořápka hladká, nanejvýš se vzrůstními vrás- 

 kami. • Ostí táhlé, úzké, šířka nedosahuje daleko polovičky délky. Vnitřní pysk stluštěn mnohem méně než 

 u exemplárů gosavských, umbilikus chybí. Mládata, zvláště jich jádra podobají se Natica vulgaris Reuss, se 

 kterou zaměňovány byly. 



Četné ač méně zachované exempláry z usazenin korycanských (Korycany, Tyssá, Zlosejn, Kněživka etc). 

 Tři exempláry od Kieslingswaldy se témuž nápadně podobají a již Geinitz (Kieslingswalda pg. 10. Tab. I. fig. 24., 

 25.) z téhož naleziště podobnou formu pod jménem Litorina conica Sow. popisuje. 



79. Natica sp. 



(Tab. IV. fig. 10.) 



Pouze jediný velmi chatrný exemplár z Korycan, který tvarem ulit}' velice se přibližuje druhu Natica 

 Pindaccti Pictet et Campiche (Foss. d. terr. crét. d. Sainte Croix pg. 380. Pl. LXXVI. fig. 1.), oba pak spíše 

 ku rodu Sigaretus přináležeti se zdají. 



80. Natica vulgaris Reuss. 

 (Tab. IV. fig. 11., 12.) 



Natica vulgaris Reuss 1845: Verstein. I. pg. 50. Tab. X. fig. 22. 



Geinitz 1843: Kieslingswalda pg. 10. Tab. I. fig. 21...? 22., 23. 



Geinitz 1846: Grundriss pg. 339. Tab. XV. fig. 18. 



Kner 1852: Denkschr. d. k. k. Akad. d. Wiss. M. N. Cl. III. pg. 304. 



Mu Her 1851: Monogr. d. Petref. d. Aach. Kreidef. pg. 14. 



Drescher 1863: Zeitschr. d. deut. geol. Gesell. XV. pg. 338. 

 Litorina rotundata Sow. Reuss 1845: Verstein. I. pg. 49. Tab. X. fig. 15. 



? Geinitz 1840: Char. II. pg. 45. Tab. XIII. fig. 7. Tab. XIV. fig. 10. Tab. XV. 



fig. 16., 17. 



Auricula spirata Rómer 1841: Nordd. Kreideg. pg. 77. Tab. XI. fig. 4. 

 Natica lamellosa Romer 1841: ibidem pg. 83. Tab. XII. fig. 13. 



Geinitz 1874: Elbethalg. II. 2. pg. 162. 



Brauns 1875: Senonen Mergel. etc. Zeitschr. f. ges. Natunv. Neue Folge XII. pg. 348. 

 Natica exaltata Goldfuss 1841/44: Petref. Germ. III. pg. 119. Tab. 199. fig. 13. 

 Múller 1851: 1. c. pg. 15. 



Holzapfel 1884: Zeitschr. d. deut. geol. Gesell. XXXVI. pg. 427. Tab. VIII. fig. 1., 2. 

 Natica Rómeri d'0 r b i g n y 1850: Prodrom. II. pg. 222. 



Ulita až z 8 závitků složená s vinutím různě nad poslední naduřelý závitek vyniklým. Zadní kraj posled- 

 ního závitku u dobře zachovalých exemplárů patrně na plocho jest stisklý. Skořápka jest jemně vzrůstně vrásčitá 

 a mimo to pozorovati lze, ale jen u velmi dokonalých jedinců, poblíž zadního švu jemné dubkované rýhování, 

 jak již Reuss poznamenal. Ústí jest táhlé, širší než polovička jeho délky. Vnitřní slabě stluštělý pysk zakrývá 

 nepatrný umbilicus tou měrou, že pouze na průřezech o přítomnosti jeho přesvědčiti se možno. Jádra mají zadní 

 kraj závitků zaostřený a mezi jednotlivými závitky jsou dosti značné mezery. 



Ve vyšších usazeninách, od bělohorských počínaje, dosti obecná, zvláště v březenských. Nejzachovalejší 

 přichází u Kieslingswaldy. 



Druh tento způsobil v literatuře značný zmatek, hlavně tím, že současně od tří autorů pojmenován byl. 

 Že v práci právě nejmladšímu autoru přednost dána byla, toho příčinou, že druh od něho stanovený přesnějším 



