22 



první nej větší zadní šev lemuje. Třetí bývá ne j slabší. Se stářím značně slábnou pásky a převládá pak vzrůstní 

 vráskování. 



Ve vrstvách jizerských v Děsné, Choroušek a Vtelna. 



05. Turriteila Lenešicensis m. 



(Tab. III. fig. 40.) 



Závitky jsou skoro ploché, hluboko oddělené a zdobené čtyřmi páskami, z nichž 2. a 4. daleko silnější jsou 

 než ostatní dvě. Na páskách granulování znatelno není, jsouť exempláry vesměs značně otřelé. V mezerách mezi- 

 pásečných však znatelný jsou u některých exemplárů dosti hluboké oblé jamky, jež, nejsou-li útvarem samo- 

 statným, o značné granulaci pásek by svědčily. 



Pouze 9, většinou úlomkovitých exemplárů od Lenešic. 



Možno, že by při lepším a bohatším materiálu souvislost s Turr. Noeggerathiana Goldf. zjistiti lze bylo, 

 zvláště ježto nadepsaný druh s druhem Omalinsi Múll. poněkud souhlasí a týž opět s druhem Goldfussovým. 



66. Turriteila sexlineata Rom. 

 (Tab. III. fig. 41.) 



Turriteila sexlineata Romer 1841: Verstein. d. nordd. Kreidegeb. pg. 80. Tab. XI. fig. 22. 



Kner 1852: Denkschr. d. k. k. Akad. d. Wiss. M. N. Cl. III. pg. 302. 

 Múller 1851: Monogr. d. Petref. d. Aach. Kreidef. pg. 28. Tab. IV. fig. 2. 

 Stur 1863: Jahrb. d. k. k. geol. Reichsanst. XIII. pg. 53. 



Brauns 1875: Senonenmergel etc. Zeitschr. f. gesamt. Naturw. Neue Folge. XII. pg. 352. 

 Turriteila sexcincta Goldf uss 1841/44: Petref. Germ. III. pg. 107. Tab. 197, fig. 2. 

 Turriteila Reussiana Múller 1851: 1. c. pg. 29. Tab. IV. fig. 5. 

 Turriteila multilineata Múller 1851: 1. c. pg. 29. Tab. IV. fig. 4, 6. 

 Chlomecké vrstvy str. 40. 



Četné závitky jsou souměrně zaobleny a zdobeny 6 většinou stejm/mi páskami slabě granulovanými, 

 z nichž první zadní šev těsně lemuje. Mezi ní a páskou druhou jest širší mezera a mezipáska ji vyplňující jest 

 rovněž silnější než mezipásky ostatní, jež také chyběti mohou. 



Pouze 2 negativy od Chlomku. 



S druhem nadepsaným spojována bývala neprávem Turr. deficilis ďOrbigny (Pal. Franc. Terr. crét. II. 

 pg. 39. Pl. 151. fig. 19, 20), jež tvarem značně odchylná jest. 



67. Turriteila nodosa Rom. 

 (Tab. III. fig. 42, 43.) 



Turriteila nodosa Romer 1841: Nordd. Kreideg. pg. 80. Tab. XI. fig. 20. 



Drescher 1863: Zeitschr. d. deut. geol. Gesell. XV. pg. 334. 



Stolička 1868: Cret. gastr. of South India pg. 222. Pl. XVII. fig. 7. Pl. XIX. fig. 20, 21. 

 Brauns 1875: Zeitschr. f. d. ges. Naturw. Neue Folge. XII. pg. 353. 

 Turriteila nerinea Rom. Geinitz 1843: Kieslingswalda pg. 10. Tab. I. fig. 16, 17. 

 Turriteila Decheniana Goldf uss 1841/44: Petref. Germ. III. pg. 107. Tab. 197, fig. 3. 



Ulita se stářím valně se mění. U zcela mladých závitků zdobena jest plocha 4 granulovanými, skoro 

 stejnými páskami, z nichž první zadní šev těsně lemuje. Se vzrůstem závitků vzrůstá tato první páska, kdežto 

 ostatní slábnou. Při tom jsou závitky skoro ploché a velmi jemně mezi páskami rýhovány kromě mezery mezi 

 páskou čtvrtou a švem, jež hrubě skoro páskované rýhovaná jest. Konečně u největších závitků zůstane pouze 

 naduřelá první páska a slabě naznačená čtvrtá. Ostatní plocha nyní vydutého závitku jest jemně rýhována kromě 

 části mezi 4. páskou a švem, jež hrubé rýhování podržela. V stadiu tomto objevuje se na mnohých závitcích 

 zřetelné vzrůstní vráskování. 



Několik exempláru od Kieslingswaldy a Tannenbergu. 



