18 



52. Solárium Kirsteni Gein. 

 (Tab. III. fig. 17, 18.) 



Solárium Kirsteni G e i n 1 1 z 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 255. Tab. 56, fig. 8 



Malá se shora sploštělá ulita sestává z nečetných rychle se rozšiřujících závitků s vinutím nad poslední 

 závitek málo vyniklým. Závitky zdobeny jsou uprostřed dvěma vysedlými, v úhledné hrbolce rozdělenými kýly, 

 z nichž druhý poněkud menší jest. Mezera mezi kýly vyplněna jest 1 — 3 nestejnými páskami, část pak mezi 

 prvním kýlem a zadním švem celkem plochá nese 3 — 4 pásky. Na posledním závitku následuje po druhém kýlu 

 ještě slabší kýlek. Plocha basalní jest páskovaná. Umbilicus jest úzký a ovrouben 1 — 2 silnými v hrbolce roz- 

 dělenými páskami. Ostí zachováno není. 



Pouze 3 exempláry od Korycan. 



53. Solárium baculitarum Gein. 

 (Tab. III. fig. 19—21.) 



Pleurotomaria baculitarum Geinitz 1874: Elbethalg. II. 2. pg. 167. Tab. 31, fig. 9. 

 Trochus sublaevis Geinitz 1842: Charakter. II. pg. 73. Tab. 18, fig. 19 



Pleurotomaria sublaevis Gein. R e u s s 1845: Verstem. I. pg. 47. Tab. X. fig. 9. Tab. XII. fig. 10. 

 Geinitz 1846: Grundriss pg. 357. Tab. XIV. fig. 19. 



Široce kuželovitá ulita tvořena jest četnými, slabě se rozšiřujícími plochými závitky, z nichž poslední 

 dosti ostrou hranou v basalní plochu se láme. Závitky zdobeny jsou četnými páskami, z nichž ona zadní šev 

 lemující daleko ostatní předčí a v široké, úhledné hrbolky rozdělena jest. Od každého vrcholku vychází většinou 

 rozdvojená vráska, kterou i ostatní pásky závitku v zrnka se dělí. Mnohdy jsou pásky i bez znatelných vrásek 

 rozdvojeny. Nejčastěji však se vyskytuje druh tento v podobě jader. Široká basalní plocha jest rovněž zrnko- 

 vaně páskována. Páska široký umbilicus lemující jest nejsilnější, granulovaná a od jednotlivých zrnek vycházejí 

 rovněž rozdvojené vrásky. "Ostí a průřez závitků jsou hranaté. 



Ani na skořápce ani na jádru nejeví se stopy význačného pro rod Pleurotomaria švu a proto snad spiše 

 druh tento k rodu Solárium postaviti lze. 



V březenských usazeninách dosti hojně se vyskytuje. Z pískovců chlomeckých jediný odřelý exemplár. 



54. Shaparolus Romeri Gein. 

 (Tab. III. fig. 22, 23.) 



Shaparolus Romeri Geinitz 1874: Elbethalg. I. 2. pg. 256. Tab. 57, fig. 6. 



Pouze jediný exemplár od Korycan. Závitky nečetné, na plocho vinuté, hladké, bez znatelných vrásek 

 a pásek. Ostí oblé. 



Souhlasí s uvedeným vyobrazením Geinitzovým, až na to, že u našeho exempláru poslední závitek z vinuti 

 vlastního poněkud vysunut jest. Odchylka ta není závažná. 



55. Scalaria cf. Dupiniana ďOrb. 

 (Tab. III. fig. 24.) 



Z korycanských usazenin (Korycany, Tissa, Zlosejn) zastoupen jest rod Scalaria několika úlomkovitými 

 jádry, jež sotva správně určiti lze. Z vyobrazených nejvíce podobny jsou druhu Sc. Dupiniana ďOrbigny (Pal. 

 Franc. Terr. crét. II. pg. 54. Pl. 154. fig. 10—13). Na jádrech znatelná jsou většinou žebra a tu a tam znáti 

 jest také jemné páskování. 



56. Scalaria decorata Rom. 



Scala decorata Rom. Geinitz 1874: Elbethalg. II. 2. pg. 162. Tab. 29, fig. 4. 

 Melania decorata Romer 1841: Nordd. Kreideg. pg. 82. Tab. XII. fig. 11. 



Fusus costatostriatus v. Múnst. Goldfuss 1841/44: Petref. Germ. III. pg. 23. Tab. 171, fig. 18. 



