12 



širokými ústí velmi sužujícími zuby ozbrojen, z nichž nejsilnější na spodu sedí. Zevně od zubů jest kraj pysku 

 ještě jemně na způsob zoubků rýhován. Povrch skoro plochých závitků ozdoben četnými pravidelnými páskami. 

 Z těch dvě nejsilnější a nejširší mezerou oddělené závitky kýlovité na předu lemují a u nich také přestávají 

 četná pravidelná s páskami hrbolkatě se křižující žebra. Mezery mezipásečné bývají jemně rýhovány. Plochá 

 basis pokryta širokými zrnkatými páskami. Jádra jsou bud hladká aneb jsou na nich žebra neb i pásky znatelný. 



28. Turbo Roissyi d Arch. 

 (Tab. II. fig. 20.) 



Littorina Roissyi ď A r c h i a c 1847: Mém. de la Soc. géol. de France 2 sér. II. Tome pg. 337. Pl. XXIII. fig. 3. 



Závitky nečetné, zvolna se rozšiřující jsou značně zaobleny a velmi jemně na přič rýhovány. S rýhováním 

 křižují se místy dobře patrné vzrůstní vrásky. Umbilicus nezřeielný. Ústí jest oblé, ale okraje pysků nejsou 

 zachovány. Skořápka velmi silná. 



Několik exemplárů od Radovesnic. 



Zachovalé exempláry souhlasí značně s nadepsaným druhem. Ze saské křídy vyobrazuje Geinitz (Elbthalg. 

 I. 2. pg. 225. Tab. 61, fig. 1.) pod jménem Turbo Raulini ďArch. druh dosti příbuzný. 



29. Turbo spinifer m. 



(Tab. II. fig. 21, 22.) 



Závitky nečetné, rychle se rozšiřující zdobenv třemi řadami až ostnitě vyniklých hrbolků. První řada 

 podél zadního vlnitého švu bývá nejslabší, druhá středem závitku se táhnoucí nejsilnější kromě posledního závitku, 

 na němž třetí řada vyniká. Mezi 2. a 3. řadu vkládá se slabá vrubovaná páska, ne u všech exemplárů stejně 

 patrná. Basalní plocha jest vrubované páskována, umbilicus patrný není. Jádra většinou hladká. 



Dosahuje značných rozměrů. Jedinv exemplár vvniká neobvčejnou štihlostí ulity, ač o identitě jeho po- 

 chybovati nelze. 



Několik exempláru od Korycan. 



30. Turbo Korycanensis m. 



(Tab. II. fig. 23.) 



Maličký druh, který sice značně tvarem ulity a povahou ústí na Trochus parvus Briart et Cornet (Mém. 

 Acad. Belgique XXXIV. pg. 37. Pl. III. lig. 48, 49) upomíná, avšak okrasou u četných exempláru velmi kon- 

 stantní přece se liší. Závitky počtem 4 — 5 zdobenv jsou 1, zřídka 5, poslední však vždy 5 páskami granulovanými. 

 První páska zadrí šev lemující bývá nejsilnější. Mezi sorscdní pásky vk'áda í se ' — 3 pásky slabší. Málo sklenutá 

 basalní plocha jest rovněž páskované vrubovaná 



Zvláštností u tohoto druhu jest, že blíže k ústí hlavní pásky slábnou až na stupeň pásek vedlejších, tak že 

 větší neb menší část posledního závitku hustými, skoro stejnými, negranulovanými páskami jest poseta, s nimiž 

 se četné vzrůstní vrásky, jen v těchto místech patrné, křižují, ^evní pysk měl uvnitř několik podlouhlých zoubků. 

 Umbilicus není patrný. 



Četné exempláry od Korycar. 



31. Turbo decemcostatus v. Buch. 

 (Tab. II. fig. 24.) 



Solárium decemcostatum v. Buch. Reuss 1845: Verstein. I. pg. 48. Tab. X. fig. 12. 

 Turbo Buchi Goldf. Gcmitz 1874: Elbethalg. II. 2. pg. 164. Tab. 29, fig. 8. 



Nečetné, málo vyniklé závitky zdobeny jsou 5 granulovanými páskami, z nichž třetí silnější bývá a na 

 závitcích blíže vrcholu kýlovitě vyniká. Pouze u dobře zachovalých exempláru znatelný jsou mezi páskami sou- 

 sedními ještě po jedné slabší, tak že počtu 10 dosahují, odkud jméno druhu. Basalní plocha jest též páskována 

 se širokým umbilikem, který velmi naduřelá váska kýlnatě lemuje. Od hrbolků této pásky rozbíhají se žebrovité 

 stlušteniny jednak na plochu basalní jednak dovnitř umbiliku. 



Ve vyšších usazeninách od teplických počínaje až do chlomeckých. Nejhojněji u Lenešic a Holic. 



