Gastropoda českého křídového útvaru. 



1. Dentalium striatissimum m. 



(Tab. I. fig. 8, 9.) 



Dentalium glabrum Gein. Geinitz 1840: Charakteristik pg. 74. Tab. XVIII. fig. 27. 

 Reuss 1845: Versteinerungen I. pg. 41. 



Ulita útlá, slabě zahnutá pokryta jest četnými velmi jemnými žebry, tak že prostému oku, zvlášť je-li 

 otřelá, hladkou býti se zdá. Tím se vysvětluje omyl Geinitzův i Reussuv. 



Dobře zachované vyskytuje se hojně u Korycan a Mlíkojed. Úplně otřelá přichází u Tisé a Zlosejna, 

 odkudž Reussovi i Geinitzovi známo bylo. 



2. Dentalium medium (Sow) Gein. Reuss. 

 (Tab. I. fig. 5—7.) 



Dentalium medium Sow. Geinitz 1842: Charakter. III. pg. 74. Tab. XVIII. fig. 25 — 26. 



Reuss 1845: Verstein. I. pg. 40. Tab. XI. fig. 4. 



Geinitz 1874: Elbethalgebirge II. 2. pg. 178. Tab. 30. fig. 5—6. 

 Dentalium mutans Kner. Kner 1847: Haidingers Naturw. Abhandl. III. pg. 23. Tab. IV. fig. 10. 



Kner 1850: Denkschriften d. k. k. Akad. d. Wiss. M. N. Cl. III. pg. 310. 



Dentalium mutans Kner — Dentalium medium Sow. 

 Dentalium submedium G lim bel 1868: Abhandl. d. k. bayer. Akad. cl. Wiss. II. Cl. X. B. pg. 73. 



Souměrně zahnutá ulita zdobena jest velice četnými střídavě vysedlejšími žebry bez veškerého příčního 

 páskování neb vráskování. Počet žeber kolem ústí jest až dvojnásob větší než při vrcholu. Na dobře zachovalých 

 exemplárech bývá část při vrcholu úplně hladká, čili v mládí nejútlejším nemělo Dentalium toto žebrování, jak 

 ostatně již u Reusse (1. c.) jest naznačeno ve vyobrazení. 



Identita našich exempláru s anglickými od Sowerbyho popsanými jest pochybná, jak z práce St. Gardnera 

 r. 1878 (Ouart. Jóurn. geol. Soc. Vol. 34) nejlépe vysvítá. 



3. Dentalium polygonům Reuss. 

 (Tab. I. fig. 1, 2.) 



Dentalium polygonům Reuss 1845: Verstein. I. pg. 41. Tab. XI. fig. 5. 



Brauns 1875: Zeitschr. f. ges. Naturw. Neue Folge XII. pg. 356. 

 Dentalium polygonatum Reuss. G ii m b e 1 1868: Abh. d. k. bayer. Akad. d. Wiss. II. C,. X. B. pg. 72. 

 Dentalium decussatum Sow, Romer 1870; Geologie von Obersehlesien pg. 342, Tab. XXIX. fig. 14. 



