— n — 



vané pro Barrandovo dílo, a vztahují se na 2 z ončch kusů označených jako D. Barroisi. Jest z nich ihned zřejmo, 

 že nemohou náležeti jednomu a témuž druhu ; třebas i v některém ohledu nebyly výkresy ty docela správné, přec 

 na různost druhů poukazuje již nápadný rozdíl ve velikosti očí a v průběhu lícních švů.^) Poněvadž forma na naší 

 tabuli I, zobrazená pod č. 11 a 14 shodiije se úplně s varietou intermedia od Dalm. attava, kterou Novák ve svém 

 rukopise dostatečně přesně popisuje a souhlasí dosti též s kusy, které jím samým byly jako var. intermedia ozna- 

 čeny, možno označení D. Z?ar^ozsí, ponechati pouze druhu, jejž předvádí náš výkres 8 — 10 a kt(>rý též má několik 

 znaků, jež ho zcela dobře liší ode všech ostatních Dalmanitů ze spodního siluru. 



Hlava má obrys nízkého širokého oblouku ; její šířka má se k délce jako 5 : 2. Glabella je oddělena velmi 

 hlubokými, širokými rýhami a směrem ku předu se nápadně rychle rozšiřuje.^) Je ploše klenutá a na nejpřednější 

 části jeví malou depressi. Prvý pár vi^ásek má průběh křivolaký, skoro podoby ležatého S, a jest velmi jemně na- 

 značen; druhý pár vystupuje silněji, a poslední pár tvoří velmi hluboké ku konci se rozšiřující záíezy. Rovněž 

 jest neobyčejně hlubokou a širokou rýha týlní i zadní rýha lícní. Laloky na průčelí jsou silně klenuté. 



Na své basi glabella je úzká poměrně; její šíře tu je rovna skoro poloviční šířce tváře (= skoro šířky 

 hlavy). Líce pevné mírně, skoro ploše klenuté, široké ; jich šíře přesahuje délku glabelly. Líce hybné velmi malé. 

 Lícní úhel asi 45°. Zadní okraj hlavy dosti konvexní blíže zevní části. — Šev lícní oběhnuv v nepatrné vzdále- 

 nosti přední část glabelly, zahýbá se šikmo do vnitř, až asi na výši prvé vlásky glabellarní, načež se ihned obrací 

 ve velmi plochém oblcuku k zevníinu okraji, tak že hybné líce jsou úzké, tvaru mírně kyjovitého. 



Oči jsou okrouhle vejčitého obrysu ; a nejmensí ze všech Dalmanitů z D^. Měří zdélí 1 — 1-5 mm nejvýše 

 a n'ají jen 15 — 20 facett. Lalok oční skoro schází, zřecí plocha nepatrná, a vůbec celé oči jen zcela málo vy- 

 stupují z plochy lící. Polohou svou jsou oči posunuty neobyčejně ku předu hlavy, velice blízko rýhy dorsální, 

 téměř v rohu, kde se stýká rýha dorsální s hybnou lící. Přímka, která by spojovala zadní rohy očí prc ťala by pr\ý 

 pár vrásek průčelních asi v polovině jich délky. 



Povrch hlavy, zejména ale líce, jsou posázeny nestejně mělkými, dosti širokými dolíčky, tak že je povrch 

 drsný a hrubý, zejména u jedinců neotřelých.^) 



Pygidium jest na dolní straně obrysu polooblouko vitého. Jeho šíře přesahuje dvojnásob jeho výšku,- 

 čímž se ihned rozezná od pygidií různých variet druhu D. attava, w nichž výška (délka) pygidia skoro se rovná 

 šířce, a jichž obrys je skoro trojboký. Vehkostí předčí obecný druh D. attava. 



Naleziště: Šárka, Libuš. (/. P.) 



Dalmania atava Barr. 



1872. Barrande, Systéme silur. Vol. I. Supit. p. 28. Pí. 5 ct 1.5. 



Tento druh byl Barrandem již r. 1855 v okolí Rokycan objeven a takto pojmenován v jeho prvých 

 zprávách o nálezu nové spodnosilurské fauny z tamního okolí.*) Leč teprve v doplňku ku L svazku svého 

 veledíla, r. 1872 byl tento druh popsán a vyobrazen. 



Jest mi nepochopitelno, jak mohl tak bystrý pozorovatel jako Novák označiti tak rozdílné formj' týmž jménem; 

 a je to tím podivnějším, že zas v rukopise tomto rozeznává podrobné různé variety velmi proménlivél o druhu D. atava, 

 u nichž rozdíly nejsou tak nápadný. Myslím, že označení D. Barroisi, které pochází z let 80tých, kdy Novák horlivě shro- 

 mažďoval materiál ze Šárky, b\'lo Novákem zapomenuto později, v letech 90tých, v nichž vznikl rukopis tento. Aspoň popis 

 druhu toho schází tam; možná že i u některých kusů snad nedopatřením stala se záměna. 



-) V tom ohledu je výkres 8 (kopie Novákova výkresu) nesprávný; též depresse glabelly napřed není tam naznačena. 



^) Některé kusy maji dosti hladký po\Tch lící, aniž by to bylo způsobeno otřením. Zdá se, že náleží k nové varietě; 

 jeden z originálů Novákových má drsný, dolíčkovatý povrch, ač ne tou měrou jak tovyznáčuje zmíněná kopie Novákova výkresu- 



*) Note surquelques nouveaux fossíles découverts aux cnvirons de la ville de Rokican cn 1855. Bidlcl. de la soc. géolog. 

 de France, t. XIII. 1856. p. 5.32. — • Bemerkungen iiber einige neue Fossilien aus der Umgebung von Rokitzan im sihnischcn 

 Becken von Mittclbóhmcn. Jahrb. d. k. k. gcol. Rciclisrnst. VII. 1850. S. :í55. 



