— IG — 



Dalmanites oriens Bčui . 



Banande^ Sysl. sil. Vol. 1. Su])plt. j). :51. J'J. 14. fig. 22—26. 



U tohoto druhu mají oči skoro tutéž vchkost (délku) jako u pí-cdcšlé variety; leč někdy klesá počet 

 čoček až asi na 200. To má příčinu vtom, že plocha ziecí sužuje se směrem na zad velmi rychle, tak že i píi stejné 

 jinak délce očí vertikální řady čoček jsou stále kratší směrem na zad, a počet čoček na takto omezené ploše menší 

 než by se dle délky očí souditi dalo . Zadní roh očí bývá pouze asi 1 mm vzdálen od zadní rýhy lícní. — Zadní větve 

 švu lícního opisují oblouk, který je ještě více vypoirklý ku předu nožli u variety transiens Nov. 



Ostatní rozdíly mezi Dalm. oriens a Dalm. atava, jež Barrande (1. c. p. 32) uvádí, nejsou podstatný, 

 a p(»hybují se jednak v mezích individuelní variability, jednak jsou asi až do jisté míry i způsobem zachování 

 })odn^íněny. Z toho díivodu lze považovati Barrandův druh Dalm. oriens za pouhou varietu druhu Dalm. atava^) 

 a to tím spíše, auto všechny zde dříve uvedené variety naznačují souvislou řadu (kruh) íoren , které se vyšky- 

 tají dokonce i v témž geologickém obzoru. — Že tu máme před sebou řadu forem, tomu nasvědčuje i faktum, 

 že řada ta nekončí náhle v d^^ y, nýbrž pokračuje v jeho nadloží, v pásmech d.2 a d^^). Jsou to totiž druhy: 

 Dalm. Dcshaycsi z d^ a Dalm. Hawlei z d.^^ — d^. U nich dosahuje počet faQet maxima. (Dle Barrandových údajů 

 má oko druhu Dalm. Dcshaycsi 240 — 300 facet a oko druhu Dalm. Hawlei dokonce 425 — 480 facet.)^) 



Přehled forem řady Dalm. atava Barr. 



D r u h 



Počet fa9et 



d. 



Dalm. Barroisi Nc^v. 

 var. microphthalma Nov. 

 var. intcr media Nov. 

 typus 



var. transiens Nov. 



var. macrophthalma Nov 

 Dalm. oriens Barr. 

 Dalm. Dcshaycsi Barr. 

 Dalm. Hawlei Barr. 



15—20. 



+ 



50 (max.) 



1 



70—80 



+ 



kol 150 



+ 



asi 250 



+ 



přes 300 



+ 



asi 200 





až 300 





425—480 





+ 



P o z n á m k a: Skupina druhu Dalm. atava jest zastoupena též v cizím spodním siluru. Zejména anglický 

 druh Dalm. Llanvirnensis Hicks ze severního Walesu neobyčejně se podobá odrůdě var. microphthalma Nov. 



'■j S tímto náhledem Novákovým nelze mi souhlasiti. Dalm. oriens má pygidium, jež se značně odlišuje od pygidií 

 ostatních Dalmanitů z íŽjY; niimo to jsou i jiné znaky, jež druh ten různi, a jimž nepřičítal bych hodnotu tak podřadnou; 

 i výskyt jeho (až v d^y b) naznačuje, že jest to spíše samostatný druh. Ohledné výrazu v a r i e t a u druhů z dt a d^, dlužno 

 podotknouti, že správnějším by byl tu výraz mutace (ve smyslu zavedeném Waagencm). (/. P.) 



*) Zda-li dj jest samostatným členem, nebo pouhou místní vyvinutou facií, jest pro tyto vztahy nerozhodno. 



') Jak vidno z výkresů jest stále vzrůstající počet far^et očních v těsné souvislosti nejen s velikostí plochy zřécí 

 nýbrž zároveň též s průběhem lícního švu a polohy očí vzhledem k rýze lícní a okrajům lící. Není tudíž pouhý počet fa9et 

 jediným kriteriem pro rozeznání všech výše uvedených odrůd a druhů, jakž by se mohlo snad za to míti dle schématu, 

 jež se nalézá nevypracováno, jen naznačeno, v rkpsu Novákově a doplněno byvši přejato bylo sem jen k vůli rychlejší orientaci. 

 S oněmi varietami asi souvisí odchylky, jež možno konstatovati na pygidiích Dalmanitů zD, ; leč teprve nálezy celých 

 jedinců souvislost onu prokáží, (/. l'.) 



# 



