— 22 — 



Trup sestává z 10 článků. Osa je mírně klenuta a zvolna se súžuje. Vnitřní část žeber jest dlouhá a úplně 

 hladká; zevní část je náhle směrem dolů zahnuta a o polovinu kratší než vnitřní část. 



P y g i d i u m, mírně klenuté, má tvar polokruhovitý ; přední jeho kraj je rovný a rchy jeho šikmo se- 

 říznuty. Kloubní plochy jsou velmi silně vyvinuty. Rýhy dorsální slabě naznačeny; většinou vůbec nezřetelné. 



Skulptura skládá se v podstatě z jemných do líčko vitých i zrnitých lišten, často anastomosu jících 

 a z větších dolíčků. Na povrchu hlavy a pygidia jsou dolíčky seí"aděny v soustředné čáry, jež mizí zpravidla v okolí 

 osy, a bývají tu pouze osamělé dolíčky.-^) Na vodorovných částech pleur vidíme blíže krajů jich 1 — 2 podélné řady 

 dolíčků z každé strany; mezi nimi pak šikmo na přič probíhají poněkud vlnité, místy nepravidelně přerušované 

 řady dolíčků, resp. vlasových, zrnitých vrásek. 



Mimo tuto skulpturu jeví glabella některých kusů 3 — 4 páry vtisků souměrně rozestavených, velmi 

 jemn3'ch, podoby kruhovité nebo oble trojhranné, podobně jako jest tomu u druhů III. paraholinus a lU. Katzeri. 



III. Šárkaěnsis rozezná se snadno od příbuzných druhů III. paraholinus a III. Katzeri j iž oblým tvarem hlavy, 

 průběhem švu, jakož i tím, že je slepý, a rýhy dorsalní má mělčí. 



Naleziště: Šárka. 



Illaenus Katzeri Barr. 



Tab. III., obr. 19—22. 



O tomto druhu, který Novák zcela jistě z okolí Pražského znal, není v jeho rkpse ani zmínky; 

 leč na použité tabuli Novákově z r. 1885 pocházející, jsou dvě podobnosti, o kterých dlužno se tu krátce 

 zmíniti, anto jimi se doplňuje obraz tohoto obyčejného druhu. 



Předně 5 párů skvrn na glabelle (Tab. III., obr. 19), jaké se též u Asaphidů [Ogygia, Mega- 

 laspides, Niobe) vyskýtají, a to vždy souměrně, na místech, kde n jiných rodů vrásky glabellarní vy- 

 vinuty jsou. U jiných Illaenidů, zejména u druhů z D-d^ jsou takřka pravidelným zjevem u dobře za- 

 chovaných kusů. 



Za druhé oko, které Barrande neznal a proto pokládal tento druh za slepý jako několik jiných. 

 Novákův výkres (Tab. III., obr. 20 — 22) není tak správný jako výkres, který podal Holub r. 1908. (Rozpr. 

 C. Akad. XVII., č. 10.) Viz též poznámku o tom u druhu ///. paraholinus na str. 21, a v práci Holmově 

 o Illaenidech. 



Výskyt: Šárka, Ouvaly, Libuš atd. (J- P ) 



Placoparía Zíppei Boeck sp.^) 



K tomuto skoro na všech nalezištích y ^lojně se vyskytujícímu druhu budiž zde podotknuto pouze toto: 

 K 1 o u č e k (1916, 1. c. p. 13) upozornil na to, že v horních vrstvách y (v jeho zóně b) vyskytuje se zvláštní 

 nová odrůda var. tumida, tvořící přechod do druhu Pl. grandis Corda, který jest znám zd^. Sám jsem před víceletý 



1) K tomuto popisu Novákovu dodávám, že na originálu vyobrazeném a jednom jiném kuse v Č. Museu chovaném 

 činí skulptura na positivu dojem jakoby tu byly vlasové lištny neb vrásky, pokryté jemnými hrbolky, kdežto na otisku 

 negativu (protiotisku) jsou místo nich ostře olaraničené dolíčky v řadách sestavené. Ony lištny vynikají silněji, než by se 

 dle výkresu na Novákově tabuli dalo souditi; též anastomosy jich jsou četnější a celý průběh jich více křivolaký. Ostatně 

 jest na positivu originálu Novákově skulptura daleko méně zřetelná než na negativu, a byl asi výkres pořízen dle umělého 

 otisku v onen negativ. (7- P-) 



O tomto druhu jakož i o některých jiných obyčejných trilobitech není v Novákově rkpsu žádného textu 

 mimo tužkou psané poznámky o nově zjištěných nalezištích. (7- -P ) 



