konstatoval přítomnost druhu riacoparia Zip-pci v křemencích z okolí pražského, ř/g- materiálu 

 pocházejícím dle udání od Ořechovky neb Střešovic. Dále, že již Novák postřehl (1883, 1. e. p. 45), že to, 

 co Barrande vyobrazuje ve svém díle Vol. 1. Pl. 29, fig. 30 — 31 jako Pl. Zippei, jest Pl. grandis; mimo to, 

 že hypostomy, které Barrande v dodatku vyobrazuje jako hypostomy Placoparie (Vol. I. Splt. Pl. 8., fig. 40 

 a 49) náleží ke Calymmene. Poprvé vyobrazil hypostom Placoparie C o r d a r. 1847. {Pyodrom. Tah. 6. fig. 71 a) 

 jenž také správně seznal jeho příslušnost. (Srovnej Novák, Studie. II. 1884. p. 18.). i) (/. P.) 



Plíomera senllís Barr. sp. 



1872. Amphion senilis. Barrande, Syst. silur. Vol. I. Supit. p. 118. Pl. 5, 8, 11. 



Novákovi bylo známo ze Šárky pouze jtdno pygidium tohoto druhu, řáděného dříve vesměs k rodu .Arapnion ; 

 celé kusy znal jen z Oseká a Mýta. 



Dnes jsou známy ze Šárky i hlavy a jiné části těla ; nicméně jest výskyt druhu tohoto vzácností, a celých 

 kusů je vůbec do dnes známo sotva více než 6. 



Ptychocheilus (Niobe) discretus Barr. sp.^) 



Tab. m. obr. 1—2. 



1872. Asaphiis alienus. Barrande. Syst. sil. Vol. I. Supit. p. 51. Pl. 6. fig. 1.3—18; Pl. 10. fig. 1 (hlavy). 

 1872. Trilobites contmnax. Barr. Ibidem, p. 146. Pl. 16. fig. 3. (hjrpostom). 

 1872. Ogygia discrela. B\rr. Ibidem. p. 55. Pl. 7. fig. 23. (pygidium). 



1883. Ptvchocheiius discretus. Barr. sp. Novák. Zur KenntniB d. bóhm. Trilob. l. c. p. 31 (9), Taf. VIII. (I.), 

 Fig. 1—8. 



Novák dokázal, že tento druh nepatří k rodu Ogygia Brongn., jakž za to měl Barrande, který též některé 

 k tomuto druhu přináležející části těla popsal pod různými juiény. Novák zřídil pro něj nový rod Ptychocheilus, který 

 stojí nejblíže rodu Niobe Angelin. 



Dle Broggera (Ueber die Verbreit. d. Euloma-Niobe-Fauna 1897 — 8, Christiania) liší se Ptycho- 

 cheilus od Niobe jen lícními hroty; ale i hypostom jeví podstatné úchylky.^) 



(Pro přesné definování Asaphidů a jiných spodnosilurských trilobitů důležité práce Pcrcyho 

 Raymonda (v Annals of the Carnegie Museum a jinde) byly mi následkem válečných poměrů nepří- 

 stupny. Totéž platí i o některých jiných pracech v cizině vyšlých, zejména anglických a amerických, kdež 

 jsem byl odkázán na pouhé referáty, někdy nedosti vystižené, a nemohl jich použiti ku zdokonalení rkpsu 

 Novákova dle nejnovějšího stavu vědy. Též ('pomenuto i srovnání se skandinávskými Asaphidy, jež po- 

 psali Holm a Tornquist, anto jich rodová označení nutno revidovati s ohledem na Raymondovy práce.) 



Hypostom, kLerý vyobrazuje Barrande (Supplt. , Pl. 8. fig. 49) jako od Pl. grandis pocliázejíci patři de facto 

 ku rodu Calymnaene. Zjistil jsem na originálu přítomnost 3 ostnitých výběžků na zadním okraji, kterých krcslič opomenul 

 vyobraziti, a jež dokazuji příslušnost k rodu Calymmene. Poněvadž v £*, vyškytá se ve vrstvách s Pl. grandis u Trubska 

 jen Cal. pulchra, může se tudíž jednati pouze o tento druli Calymmcny. Hypostom, který Barrandé tamtéž fig. 40 vyobrazuje 

 jako hypostom od Pl. Zippei. D^y, může náležeti buď ku Cal. pulchra nebo ku Cal. Arago, kteréžto druhy oba se v D^y 

 často vyskytuji. Výkres poukazuje na Cal. pulchra. (J. P.) 



^) U tohoto drulru není v rkpsu Novákově mimo nadpisu ani slůvka textu, leč na neuveřejněných tabulich je druhu 

 tomu věnováno více výkresů, s některými dosud neznámými podrobnostmi. (J. P.) 



') Z rodu Ptychocheilus byl z z Eulomového horizontu, popsán Holubem ještě další druh P . decoraliis 



(K. Holub. 1911. Rozpravy Č. Akad. XX. 15. str. 8. Tab. IT. obr. 2.) O nomenklatuře původních typů, řáděných 

 do rodů Ogygia a Asaphus viz přehled P. Raymondův v The Ottawa Natinalisl, XXVI. 1913. Fcbr. 



