^ 24 — 



Na použité tabuli Novákově III. ukazuje ('br. č. 1 polohu i tvar očí a široko odstávající, neobyčejně dlouhé 

 trny lícní, jaké Barrande naznačuje jen neúplně, dle úlomku, a ne tak šikmo od těla se rozbíhající. Tyto trm^ jsou 

 patrny i na výkresu 2 téže tabule, kde je pohled na pygidium téhož stočeného exempláře; i tu jsou znázorněny ve 

 spojení s duplikaturou z krajního lemu hlavy. Myslím, že nápadně šikmý směr trnů jest příUšný a z části způsoben 

 deformací exempláře Novákova při stočení, ale naproti tomu směr jich u Barrandova výkresu by přeci měl býti 

 o něco šikmější. 



Jako na další novum upozorňuji na 5 párů zcela mělkých vtiskň na glabelle, jež jsou souměrně ve 2 řadách, 

 téměř přímo nad sebou seskupeny, podobně jako vrásky průčelní u jiných rodů. Barrande u téhož druhu kreslí 

 všude jen 3 páry ostře ohraničených vtisků ; podobné vtisky jsou známy u více rodů Asaphidů ; u Illaenidů v^^stu- 

 pují jako nepatrné hrbolky nebo pouhé sk\T"ny. 



Také průběh žeber na pygidiii zde vj^obrazeném jest poněkud odchylný od průběhu, jaký kreslí Nov á k 

 (/. c. Obr. 6.) ; na kuse zde vyobrazeném, z Libuše pocházejícím probíhají žebra ve zcela plochém oblouku kon- 

 vexním až k prsténci osovému, kdežto u staršího kusu Novákova jsou těsně před prsténcem konkávně prohnuta ; 

 mimo to poslední (dolní) žebra jsou více k ose přitisklá. Upozorňuji zatím na tyto rozdíly, jež m.ohou býti vykládány 

 jakorůznástadia ve vývinu pygidia, jakž tomu jen mnoha rodů jiných; leč není vyloučeno, že se tu jedná o novou 

 varietu. To lze teprve studiem dalšího materiálu zjistit. 



Vzácně v Šárce a Libuši; rozšířena i na jiných vzdálenějších nalezištích. (/. P.) 



Megaiaspídes alíenus Barr. sp. 



Tab. III. obr. 9—18. 



1872. Asaphns alieniis. Barrande, Syst. sil. Vol. I. Supplt. p. 51. Pl. 6. fig. 16—21 (non. 13— It) Pl. 10., 

 íig. 2. (non. l!). 



1872. Asaphus quidam. Birr, Ibidem, p. 53, Pl. 8. íig. 22. 



1883. Asaphus alianus. Birr. Novák, 1. c. p. 30 (8), Taf. IX. (II.) Fig. .5—6. 



O rodové příslušnosti tohoto druhu, jakož i jiných Asaphidů z pojednává B r o g g e r (tJber die Ver- 

 breitung der Euloma-Niobe-Fauna in Europa. Christiania 1897 — 98) ; dle něho tento druh stavěný dříve k rodu 

 Megalaspis je Megálaspides. 



Barrande popsal tento druh na základě pygidií, k nimž jednak mylně vztahoval isolované hlavy a 

 thorax jinj^-ch druhů (resp. rodů), jednak skutečně k tom.uto druhu náležející glabellu popsal pod novým jménem 

 [As. quidam). N o v á k nálezem skoro celých kusů seznal pravou souvislost mezi dotýčnými kus\^, což již aspoň 

 z části dokazuje jeho originál r. 1883 1. c. vyobrazený. 



Na tabuli Novákově (neuveřejněné, ale zde použité) jsou vyobrazeny některé z dalších nálezů ze Šárky, 

 které dokazují, že Novákova kombinace jest zcela sprá%rnou a že Broggerem dříve V3^slovené pochybnosti 

 o souvislosti dotýčných částí těla jsou iíplně neodůvodněny. 



K popisu druhu tohoto, kterým Novák opravil a doplnil údaje Barrandeovy, lze zde dodatkem prozatíni 

 jen upozorniti: 1. na 4 páry mělkých vtisků, které jako podloulilé pásky jsou rozestaveny na glabelle a jsou patrny 

 spíše jiným zbarvením nežli reliéfem svým ; analogický zjev je i u jiných Asaphidů [Ptychocheilus, Asaphellus, Niobe ) 

 znám, ale forma i počet takových vtisků je dle druhů (a rodů) různý, leč u každého druhu stálým znakem. 



2. na dosti velké, zřejmě fa^etované oči, které u tohoto druhu dosud nebyly vyobrazeny. Poloha a tvar 

 dostatečně vysvítá z výkresů na použité tabuli, Novákem neuveřejněné. 



3. Na lících jsou místy patrny poloměsíčité, skoro šupinkovité, většinou jen odchylným zbarvením se 

 prozrazující ozdoby, kdežto na duplikatuře zřetelně vystupují soustředné ostré tenké rýhy. 



Druh tento je dosti hojný v Šárce i na jiných nalezištích. (/. P.) 



