70 



Jod bort. Og den ophører ingenlunde at tabe i Vægt efter 4 Timers Forløb; hver Times 

 videre Opmaaling til 100° medfører et Vægttab af et Par Mg. Jeg har saaledes bragt Saltet 

 til at tabe over 11 Proc. af sin Vægt. Da afbrød jeg Forsøget, som ikke syntes mig at 

 kunne føre til noget Resultat. Herapath har derfor analyseret en delvis sønderdelt For- 

 bindelse, men er ikke bleven opmærksom derpaa, fordi Stoffet selv efter Tørring ved 100° 

 ikke forandrer sit Udseende synderligt. — At de af mig analyserede Præparater ikke have 

 indeholdt Jod i fri Tilstand, bevises ved, at de, ogsaa i ûntpulveriseret Tilstand, ikke gav 

 Spor eller dog et aldeles forsvindende Spor af Farve ved Rystning med Svovlkulstof. Ved 

 Kogning med Svovlkulstof farves dette yderst svagt. Derimod farves hverken Æther eller 

 Chloroform selv ved Kogning. 



For den rationelle Formel, hvortil denne og den tilsvarende Selensyreforbindelses 

 Omdannelser føre, skal jeg nedenfor gjøre Rede. 



Rystes den varme vinaandige Opløsning med metallisk Kvægsølv, saa dannes Kvæg- 

 sølvjodure, og Filtratet afsætter ved Afkøling hvide Vorter af et Kvægsølvjodiddobbeltsalt, 

 der under Mikroskopet viser sig at bestaa af yderst smaa Naale. Perjodidet er tungtoplø- 

 seligt i kold, temmelig letopløseligt i kogende Viinaand. Ved Tilsætning af Jodbrinte op- 

 løses det meget let i varm Vinaand, ved Afkøling udskilles i Almindelighed intet, og først 

 ved Henstand dannes de lange olivengrønne Naale af 3die Cinchonidinperjodidsulfat , som 

 lidt efter lidt fylde hele Vædsken og efterhaanden omdannes til den følgende Forbindelse. 



2det Cinchonidinperjodidsulfat, 4C 20 H 24 N 2 O, 2SH,0 4 , 3HJ, J 6 , 4H 2 0. 



Denne Forbindelse udskilles næsten altid i Moderluden fra den foregaaende og den 

 efterfølgende i Form af lange, tynde, silkeglindsende, rødgule, ofte næsten guldgule Naale. 

 Under Mikroskopet vise de sig som Prismer, hvis Ender altid ere utydeligt modificerede; 

 de ere stribede parallelt med Længdeaxen og virke kun svagt absorberende paa plansat 

 Lys: I lysegul, + brungul. Men om de end som sagt hyppigt vise sig i Moderluden fra 

 den foregaaende Forbindelse, og denne endog ofte fuldstændig omdannes til de gule Naale 

 ved at staa hen længere Tid under den Vædske, hvori den er dannet, og om end denne 

 Moderlud altid er sur, saa beroer Dannelsen af de gule Naale dog ingenlunde, som Hera- 

 path antager, paa Tilstedeværelse af et Overskud af Svovlsyre. Thi man faaer netop altid 

 sikkrest og lettest de gule Naale dannede, naar Vædsken indeholder mindre Svovlsyre, end 

 hvad der svarer til det messinggule Salts Sammensætning, ligesom de gule Naale vise et 

 betydelig mindre Procentindhold af Svovlsyre end de messinggule Blade. Derimod er det 

 vigtigt, at Moderluden er sur, helst jodbrintesur, fordi det 1ste Cinchonidinperjodidsulfat er 

 langt lettere opløseligt i Vinaand, der indeholder noget Jodbrintesyre end i ren. Dette 

 beroer nemlig, som ovenfor antydet, paa, at det herved omdannes til det olivengrønne 



