5 



125 



som i Mellemtiden have set Lyset. — Naar, som i det foreliggende Tilfælde, det hele 

 Materiale iforvejen er tilvejebragt og lagt til rette, er Beskriverens Arbejde hverken særdeles 

 fortjenstfuldt eller, med Undtagelse af enkelte særlige Tilfælde, forbundet med videre Van- 

 skelighed; men i disse kan da heller ikke en større Dygtighed end den, der her har for- 

 søgt sig paa Opgaven, saa lidt som den største Flid og Umage altid eller ganske rydde 

 den af Vejen. Jeg tænker herved paa saadanne Tilfælde, hvor det af det foreliggende 

 Materiale, selv om dette ikke i og for sig er fattigt, dog ikke tilfulde lader sig afgjøre, om 

 visse givne Forskelligheder blot ere et Udtryk for en Aldersforskjel , for en Kjønsforskjel 

 eller for en virkelig Artsforskjel. Det er jo her umuligt at betræde den eneste Vej, som kan 

 føre til en sikker Afgjørelse, nemlig at vende tilbage til Naturen og undersøge Spørgs- 

 maalet i denne, paa et større Materiale; men en Dom skal der fældes, i al Fald en fore- 

 løbig; man er, da Stoffets Begrænsning nu engang er givet, ikke i Stand til at skyde 

 Spørgsmaalet fra sig eller gjemme det til en anden Lejlighed, ved at forbigaa slige Former 

 og indskrænke sin Bedegjørelse til dem, der ikke frembyde den Art Vanskeligheder. Frem- 

 deles sigter jeg til de Tilfælde, hvor de i Litteraturen nedlagte Beskrivelser af forskjellige 

 Grunde — disse kunne ligge' baade i Stoffet og i Beskrivelsen — ere utilstrækkelige til at 

 fælde en afgjørende Dom, om man har den beskrevne Art for sig eller ikke; det er hverken 

 muligt at skaffe sig Adgang til Original-Exemplaret eller til andre Exemplarer fra samme 

 Lokalitet — og hvad enten man nu, stolende paa sin øvrige Erfaring, saadan som denne 

 nu engang er, og sit Skjøn fra lignende Tilfælde, vælger den ene eller den anden Udvej, 

 er man næsten lige udsat for at gribe fejl og stille sig blot for en ubillig Kritik. Af slige 

 Tvivlstilfælde møde flere i den følgende Beretning, og det kan egentlig ikke undre den, der 

 veed, hvor mange tvivlsomme Spørgsmaal af denne Art der endnu existere selv i den 

 europæiske Ichthyologi. Jeg har imidlertid i slige Tilfælde stræbt at lægge Sagen saaledes 

 til rette, at Berigtigelsen — hvis en saadan bliver at foretage — vil kunne udføres af dem, 

 der komme efter mig, og ikke lettelig vil kunne udeblive, naar dens Tid er kommen. 1 

 mine Beskrivelser har jeg søgt at holde Middelvejen mellem en altfor stor Korthed, hvorved 

 de let blive utilstrækkelige, og en altfor stor, altid trættende og stundom vildledende Udfør- 

 lighed — vildledende, fordi det dog til syvende og sidst er Arten og ikke Individerne, man 

 skal søge at beskrive. Det er saa meget mere nødvendigt ikke at overskride en vis rimelig 

 Grænse i denne Henseende, som Arbejdets Udgivelse jo fordyres i samme Forhold som 

 dets Omfang voxer. De nødvendige relative Maalforhold har jeg søgt at indflette i Beskri- 

 velserne; de absolute Udmaalinger, hvormed tidligere ichthyografiske Arbejder overfyldtes, 

 ere efter min Mening i de fleste Tilfælde mindre nyttige og i mange mere vildledende end 

 vejledende, hvor Talen ikke er om mere paradoxe Former, for hvis Proportioner det kan 

 være nyttigt paa denne Maade at give et bestemtere Udtryk. Særlig Vægt har jeg lagt paa, 

 saa vidt Materialet tillod det, at forfølge Variationen indenfor Arten, saa vel den rent indivi- 



