144 



24 



Beskrivelse. Hovedet har en afrundet, men temmelig tydelig Snudekjøl, men 

 for øvrigt ingen andre tydelige Kjole eller Kamme; dets Længde, der ikke er saa lidt større 

 end dets Brede, indeholdes 3*/3 Gang i Tolallængden (uden Ilalefinnen), over 4 Gange naar 

 denne regnes med; Øjehulens Tværmaal indeholdes 6»/a Gang i Hovedets Længde, ubetyde- 

 ligt over 2 Gange i Pandens Brede, 3'/2 Gang i Afstanden fra Snudespidsen; det er lidt 

 større end Afstanden fra Næsegruberne, ubetydeligt større end disses indbyrdes Afstand. 

 Paa Gjællelaagets og Mellemgjællelaagets Band sidde nogle faa Smaapigge, der netop 

 ere kjendelige som saadanne ved Siden af Hovedets øvrige Beklædning. Tændernes Antal 

 er over 60 i Overmunden, over 40 i Undermunden, i hver Kjævehælvte. Underlæben er 

 frynset, men ikke tydeligt krenuleret. Baade Snudespidsen og Overlæben ere, som anført, 

 fuldstændig beklædte med ru Skæl, med Undtagelse af en smal Band nærmest Munden; 

 ligeledes hele Bugfladen med Undtagelse af en Halvring nærmest Munden og to skarpt, 

 men uregelmæssigt begrænsede Pletter paa hver Side, ved Boden af de fire parrede Finner. 

 Bygfinnens Længde er storre end dens Afstand fra Hudflnnen, men lidt kortere end dens 

 egen første Straale, hvis Længde kun er ubetydeligt mindre end Hovedets — lagt ned naar 

 den ikke til Hudfinnen — og end Brystfinnens Pigstraales; denne er noget bred og flad, 

 især i sin indre Del, udadtil stærkere besat med korte Krogpigge. Den naar til anden 

 Tredjedel af Bugfinnens Pigstraale, og denne naar igjen ind paa Gatfinnen, hvis Længde 

 svarer til fem Bugskjoldes. Der er 12 + 3 (o: 12 parrede og 3 uparrede) Skjolde mellem 

 Gat- og Halefinnen, 6 + 1 mellem Bygfinnerne. Kroppen er svagt kantet, men ikke 

 kjølet, Skjoldtornenes rækkevise Ordning tydelig, især paa Halen nedad mod Bugen. Hale- 

 finnens Skjævhed er ikke betydelig. Straaletall et det sædvanlige D. : 8 (1 . 7); P. : 7 (1 . 6); 

 V. : 6 (1 . 5); A. : 5 (1 . i); C. : 16 (1 . 14 . 1). Farven er lys kaffebrun med gullige Pletter, 

 mindre paa Hovedet, større paa Kroppen og Finnerne (i Spiritus); den levende Fisk er 

 olivenbrun, med en eller liere smaa Pletter af en lidt mere orangegul Farve paa hvert 

 Skæl og lignende paa Hovedet og paa Byg- samt Halefinnen. 



6. Plecostomus alatus (Gast.). 



1855. Hypostomus alatus Casteluau, Expédition etc. Poissons, p. 41, t. 21 f. 1. 

 1864. Plecostomus alatus Günther, Catal. Fish. Br. Mus. V. p. 234. 



De Exemplarer, der ligge til Grund for de ovenfor anførte Fremstillinger, ere fra 

 selve Minas Geraes (Bio Sahara og Bio Gipö) ligesom de to, som Prof. Beinhardt 

 har hjembragt fra Bio das Vel has; men den forekommer tillige i B. S. Francisco. 

 Brasilianerne benævne den «Cascudo» eller «Acary». Beinhardt bemærker, at den 

 forekommer i Floden (ikke i Søen Lagoa Santa), og at den med sin pladeformig udvidede 

 Underlæbe hænger sig fast til Stene ; den bider ikke paa Krog og holder sig længe levende 



