146 



26 



C. Doradernes Gruppe. 



7. Doras marmoralus Rhdt. 



(Tab. I, fig. [.) 



Det eneste Exemplar af denne meget udprægede nye Art, som Prof. Reinhardt 

 erholdt fra Rio das Ve lh as 1 ), blev bragt ham af en Fisker, som paastod aldrig før at 

 have set den, hvorfor han heller ikke kjendte noget brasiliansk Navn for den. Den hører 

 til de ægte Dorader, hvor Halen for oven og neden, mellem Halefinnen og Gat- og 

 Hudfinnen, er beklædt med en Række Smaaskjolde; i denne Gruppe vil dens Plads 

 atter være nærmere bestemt ved Mangelen af Torne paa Skulder-Udvæxten, ved 

 de talrige Sideskjoldes Lavhed og ved Straaletallet (6 Rugfinnestraaler og 7 

 bløde Rygfinnestraaler). Hudfinnens temmelig betydelige Længde synes at 

 være et for denne Art særligt betegnende Træk, der nærmer den til Rhinodoras, fra hvilken 

 den dog afviger ved Tandforholdet, der er som hos de typiske Dorader. 



Reskrivelse. Exemplaret er 10 Tommer fra Snudespids til Halespids; Hovedet 

 (til Udsnittet bag i Hjælmen) har rigelig en Tredjedel af denne Længde; dets største Brede er 

 større end den største Højde, som er det halve af Hovedets Længde. Brystfinne-Pigstraalen er 

 mere end to Tredjedele af denne (maalt paa den angivne Maade) og længere end Rygfinne- 

 Pigstraalen, hvis Længde er lig Hovedets halve. Hjælmen er prydet med ophøjede Linier 

 og Korn, der udstraale, om end ikke ganske regelmæssigt, fra de enkelte Skjoldes Midt- 

 punkter; den løber bagtil ud i en bred Forlængelse (overalt med samme Skulptur) paa hver 

 Side af Rygfinnens forreste Del; omtrent fra dens Midte udgaar en anden Udvæxt nedad 

 og bagud til Skulderudvæxten; fortil ender Hjælmen lidt foran Øjnene med to ved et Ind- 

 snit i Midten adskilte, afrundede Forlængelser. Den er i det hele temmelig flad; Nakken 

 afrundet-tagformig. Gabets Brede er omtrent lig med Pandens mellem Øjnene; disses 

 Tværmaal indeholdes henved 3 Gange i denne deres indbyrdes Afstand, som er lig med 

 deres Afstand fra Hovedets Forrand; Afstanden mellem Øjet og det nærmeste Næsebor er 

 lig med dettes Afstand fra det forreste, og Afstanden mellem de to forreste indbyrdes er lig 

 med Øjnenes halve indbyrdes Afstand. Overlæbens Skjægtraade naa ud paa Skulder- 

 Udvæxten, Underkjævens Sidetraade til Brystfinnens Rod, men Hagetraadene ere kun 

 halv saa lange igjen som disse. Tandbaandet, som bestaar af yderst fine Fløjeistænder, 

 er bredere (d. v. s. naar længere ud til Siden) i Undermunden end i Overmunden. Gjæl- 

 lespalten ender først et Stykke omme paa Bugsiden; Skulderfor-Udvæx ten er flad, 

 spids og sværddaunet, uden Knuder, Torne eller Takker; den ender under Rygfinnens første 



') Den er senere beskrevet og afbildet efter Exomplarer fra S. Francisco- Floden ved Stein dach- 

 ner, men uden Henvisning til min Diagnose af Arten i -Vid Sclsk. Oversigter« (Wien. Sitzungsb. 

 Bd. LXXI, S. 10, pi 4.). Hr. St. modtog nemlig denne netop i rette Tid til at kunne udstryge det 

 Navn, han havde tildelt den, af Korrekturen og indsætte det, hvorunder jeg havde karakteriseret den, 

 men uden at kunne tilføje nogen yderligere Henvisning. 



