29 



149 



Hjælmen er ikke ru, men mere eller mindre tydelig smaagrubet (vermiculeret) ; den udsender 

 bagtil, paa hver Side af Rygfinnen, en Forlængelse, der dog til Dels er dækket af Huden, 

 samt fra Tindingen en skraat nedadstigende Forlængelse (hvis nederste Del ligeledes er skjult 

 i den bløde Hud) til den spidse, vandret bagud rettede Skulder-Udvæxt, hvis synlige 

 Spidse (d. v. s. for saa vidt den ikke er skjult) omtrent svarer til Midten af Brystfinnens 

 Pigstraale. Pandegruben er smal, mere eller mindre ulydelig. Afstanden mellem de to 

 Næsebor af samme Par er det halve, de forrestes og bagestes indbyrdes Afstand en Fjerde- 

 del af Øjnenes, som atter er lig Mundspaltens Urede. Der er i hver Kjæve en halvmaane- 

 formig Tandkarte af næsten hele Mundens Brede. Underkjæven staar kjendeligt frem foran 

 Overkjæven. Dennes Skjægtraade naa til Spidsen af Skulderudvæxten ; Lnderkjæ- 

 vens Sidetraade ere noget kortere; Hagetraadene naa, lagte tilbage, lidt forbi Øjnene. 

 Under Skulderudvæxten er der en «Porus peetoralis». Brystfinnens Pigstraale er en 

 Femtedel eller knap det (%s) af Totallængden (Halefinnen medregnet); den er glat (om end 

 fint stribet) og forsynet med stærke Savtakker langs med begge sine Kanter; den er kortere 

 end de nærmeste bløde Straaler; det samme gjælder om Rygfinnens Pigstraale, der 

 er kortere end Brystfinnens, kun halv saa lang som Hovedet (naar dette maales paa den 

 ovenfor angivne Maade) eller knap det; i Reglen er den aldeles glat (om end stribet lige- 

 som Brystfinnens), stundom har den fortil nogle yderst svage Spor til Knuder. Gatfinnens 

 Længde er lig Hovedets største Brede. Bugfinnerne sidde et Stykke bagved Rygfinnen, 

 Gattet lige midt i Totallængden. Det største foreliggende Exemplar har en Længde af 

 5 3 /4 Tomme. Hannerne kjendes udenpaa fra Hunnerne paa den med Gatfinnen forbundne 

 Gejnitalpapil eller Urogenitalrør '). Straaletallet er: D. : 7 (1.6); P. : 8 (1.7); V. :6; 

 A. : 24 — 25. Farven: Grundfarven er hos den levende Fisk brunlig-graa med store 

 mørkebrune Pletter, der i de fleste Tilfælde synes at være fordelte med en vis Regel- 

 mæssighed i 3 eller 4 Rækker langs henad Bagkroppens og Halens Sider, stundom efter- 

 ladende en skarpt begrænset lys Stribe midt udad Ryggen; Bugen snart mere hvidlig, 

 snart mere stænket ved graat; Finnerne uregelmæssigt smaapleltede 2 ). 



') Jfr. Kner: «Ichthyologische Beiträge» (Silzungsb. d. mathem. naturw. Cl. d. kaiserl. Akad. d. Wiss., 

 XXVI Bd., 1857, p. 428.). Smlgri. ogsaa Afbildningen S. 148, som er af en Han. 



') En Optegnelse af Dr. P. W. Lund beskriver dens Farve saaledes: «Den er ovenpaa graabrun, 

 nedentil hvid. Bag Gjællelaagene har den paa hver Side en meget stor rund mork Plet med lysere 

 Prikker i. Om Roden af Rygfinnen har den en lignende; langs Siderne af Ryggen to Rader store 

 langagtige mørke Pletter. Panseret paa Hovedet er smukt afdelt i store regelmæssige Felter ved 

 lysere Linier. BugGnnerne have et sort Tværbaand langs med deres Bagrand, der er gulagtig lige- 

 saa vel som Randen af Underkjæven og Skjægtraadene. Gatfinnen er mod siu ydre Hand smukt 

 marmoreret af brunt ligesom Haiefinnen». 



