33 



153 



den perlemoderagtig, iriserende hvid; over Fiskens øvrige Overflade er udbredt et gyldent 

 Skjær, og temmelig svage og ubestemt begrænsede Pletter ere spredte over hele Kroppen, 

 dog saaledes, at de ere talrigst under Rygfinnen (hvor de nogenlunde ere ordnede i 3 

 Rækker) og blive færre mod Halefinnen. Finnerne mangle Pletter; Ryg-, Hud- og Hale- 

 finnen dele Kroppens gyldne Skjær og ere bræmmede med en meget smal, ubestemt begrænset 

 mørk Rand (fortil og oventil paa Rygfinnen, oventil paa Hudfinnen og overalt paa Hale- 

 finnen). Paa Bryst- og Bugfinnerne er det gullige Skjær svagere, forsvindende mod Enden 

 og mindre metallisk - glinsende. Øjets Iris er rødlig gylden, isprængt med talrige smaa 

 graalige Stænk, der næsten fortrænge Grundfarven med Undtagelse af en smal Ring lige 

 tæt op til Pupillen». 



I en den 8de Februar undersøgt Hun fandt R. Æggene i de rødlig-hvide Ægge- 

 stokke forholdsvis faa og ligesom nedsænkede i en kjødet-gjennemskinnende Masse. De 

 havde derimod allerede et ganske andet Udseende hos en den 27de Februar undersøgt Hun : 

 Rognsækkene vare langt mere opsvulmede, og Rognkornene udfyldte dem næsten aldeles, 

 saa at der nu næsten ikke mere saas noget til det Substrat, hvori Æggene syntes nedsæn- 

 kede hos det i Begyndelsen af Maaneden undersøgte Exemplar. 



Under Benævnelsen «Urutü» (hvilket Navn ellers tilhører en Giftslange 1 )!) eller 

 «Man di -Ur util» blev der bragt Reinhardt en o Tommer lang Unge af denne Art, 

 fra en Hule ved Juliäo 2 ); Fiskeren tilføjede, at den ej forekom i Rio das Velhas, men 

 kun i Bække og i Huler, i hvilke disse træde ind og danne Vandbeholdninger; men han 

 vidste dog, at den skulde naa en Størrelse som « Mandfen » (Pimelodus maculatus) og 

 med Alderen blive mørkere. Den er imidlertid, hvordan det saa end forholder sig med 

 disse Angivelser, ganske vist kun" den yngre Form af Platystoma ernarginatum; til 

 Kundskab om de med Alderen hos denne Art foregaaende Forandringer vil det derfor være 

 rigtigt at antegne, at de øvre Skjægtraade her naa til Halefinnen, de nedre til Brystfinnen, 

 de mellemste til disses Spidse (at Skjægtraadene ere længere hos Ungerne, er gjennemgaaende 



hos Mallerne); Overkjævens Tandbælte er ikke bredere for Enderne 

 end i Midten, Plovbenets Tandgrupper smaa og vidt fjærnede, samt 

 vidt adskilte fra de smaa aflange Ganetandgrupper ; Øjnene ere større, 

 næsten en Femtedel af Hovedets Længde; Hovedets Stribning og Kor- 

 ning udvisket. Farven er ren brunlig, uplettet paa Ryggen, gul-hvid 

 paa Bugen; Reinhardt beskriver den saaledes hos den friske Fisk: 

 «Farven under Bugen perlemoderhvid (iriserende); paa Siderne begynde 

 en Del yderst fine Smaastænk at vise sig paa den hvide Bund og give 



') Jfr. det folgende under Pseudorhamdia later istri ja, S. 171. 

 J ) En Samling Huse et Par Mil fra Lasoa Santa. 



Vidensk. SeUk. Skr. ö Række, naturvidenks. og mathem. Afd. XII. 2. 



20 



