15G 



?iG 



Siluroidernes Familie hos Arter med mange Gjællehudstraaler; l'or at tage et nærliggende Exempel, 

 Platystomaplatyrhynchics har 10 eller 11 1 ). Om Tænderne siger Valencienn es, at P. orbigni- 

 anum i denne Henseende stemmer med P. tigrinum, hos hvilken Forhol- 

 dene beskrives saaledes: «Overkjævetænderne danne et Bælte, der er 

 bredt i. begge Ender, men meget smalt i Midten ; Ganens en halv Ellipse, 

 hvis forreste Del er meget bred og løber ud i en but Forlængelse, 

 og hvis Grene forlænge sig bagud ». Af den vedføjede Figur vil 

 man se, at denne Beskrivelse ganske passer paa Velbas-Sorubimen, 

 naar undtages, at Valenciennes ikke omtaler, at Ganelandbæltel 

 er afbrudt i Midten af en smal nøgen Stribe; dette kan være overset, 

 men det kan vistnok ogsaa være individuelt forskjelligt. Saaledes finder jeg hos P. Vail- 

 lanti Ganctandbæltet aldeles sammenhængende, uagtet det beskrives af Valenciennes 

 med følgende Ord: «la bande voméro-palaline est divisée en 4 parties oblongues, qui 

 se touchent». Det vækker derfor heller ikke videre Anstød hos mig, at Günther beskri- 

 ver Forholdet saaledes hos P. orbignyanum : »Ganetændernc danne 4 næslen sammenstødende 

 Pletter, af hvilke de paa Plovbenet ere trekantede, de paa Ganebencne næsten kileformige, 

 afsmalnende bagtil«; hvilket vel antyder en lignende Konfiguration af det hele Ganetand- 

 parti, men tillige, at der er en tydelig Adskillelse mellem det Plovbenet, og de Ganebenene 

 tilhørende Partier foruden den Linie, der deler det først nævnte i to Grupper. Formodent- 

 lig ere disse 4 Tandgrupper vel adskilte hos yngre Exemplarer, men voxe mere eller mindre, 

 tidligere eller senere, sammen hos de voxne. 



Er Bestemmelsen som «P. orbignyanum » end saaledes tilsyneladende retfærdiggjort, 

 efter hvad der for Tiden er oplyst, saa vil jeg paa den anden Side indrømme, at en umid- 

 delbar Sammenligning mellem Exemplarer fra S. Franciscos og fra La Platas Flodsystem 

 kunde føre til et modsat Besultat. Men der er endnu den Mulighed tilbage, at den i Bio 

 das Velhas og Bio Cipö forekommende «Sorubim» kunde vise sig at være den Agas- 

 sizske P. comscans, der jo netop er opstillet paa en Fisk fra S. Franc i s co -Floden. 

 Denne maa i al Fald staa den foreliggende Form meget nær, men er beskrevet efter et ud- 

 stoppet og derved rimeligvis noget misdannet Exemplar. Jeg véd egentlig ikke andre For- 

 skelligheder at anføre end en Farvenyance, længere Skjægtraade og færre (10) Gatfinne- 

 straaler. Detle sidste maalte man dog se nærmere bekræftet, førend man tillagde det videre 

 Vægt, da de forreste Slraaler kunde være oversete eller gaaede tabt ved Præparationen; 

 Exemplare! betegnes af selve Beskriveren som «siçcum mancum». Skjægtraadencs større 

 Længde kan derimod ikke forklares som en Aldersforskjel , da Spix's Exemplar netop er 



!)' Kncr: Sitzungsb. d. k. Akad. d. Wiss., 1 S. r *7. »Ichthyologische Beiträge», S. 398. Andre t:\empler 

 afgive Clarias- Aïlevne, hvor den individuelle Fovskjel kan være endnu stone. 



