158 



38 



Farven er beskrevet af Valenciennes; selv de hvide lodrette Steger paa Siderne 

 over Sidelinien mangle ikke. Reinhardt beskriver den saaledes efter friske Exemplarer: 

 « Ryggen er graalig brun med metallisk glinsende gule Reflexer over hele Ryggen og 

 Overfladen af Hovedet; Struben hvid som Bugen; Halefinnens Flige ensfarvede graalig brune, 

 uden Pletter som paa det hjembragte Exemplar; Gatfinnen graalig; den tynde Hud mellem 

 Bryst- og Bugfinnernes Straaler graalig hvid; Pletterne paa Kroppen tættere end paa Museets 

 Exemplar; Iris graalig med et svagt gyldent Skjær, der bliver stærkere mod Pupillen, saa at 

 der nærmest om denne opstaar en rødlig-gylden Ring af en Millimeters Brede». 



En af de Fiskere, hvis Tjeneste R. benyttede, skjelnede mellem to i Rio das Vel- 

 has forekommende «Sorubimer», en med mindre, tættere Pletter (efter hans Udsagn Hun- 

 nen) og en med større, mere spredte Pletter (Hannen?). R. undersøgte i den Anledning 

 en større Række Exemplarer af den smaaplettede Form, men fandt dem tværtimod alle at 

 være Hanner; senere undersøgte han ogsaa en meget stor, 18 tt> svær Hun med et usæd- 

 vanligt stort Hoved, men bemærkede ingen Afvigelse i Pletternes Størrelse eller Stilling fra 

 de tidligere undersøgte Hanner. Efter hvad der blev sagt R., skulde de overmaade store 

 Individer, der, som ovenfor anført, faa Navn af «Loango», stedse være Hunner. R. be- 

 mærker endelig, at «de store Individer ere forholdsvis tykkere og have et bredere Hoved; 

 fra en vis Alder synes derfor Fisken forholdsvis at voxe mindre i Længden , men mere at 

 tiltage i Tykkelse og saaledes al blive plumpere; de relative Maal ere derfor megen For- 

 andring underkastede » . 



»Endnu kan om denne Fisk anføres, at den plages af adskillige Indvoldsorme; 

 et ikteagtigt Væsen findes i største Mængde paa Mavens og Tarmens ydre Overflade; de 

 have Udseende af hvide Korn, c. 1 W" i Længde; desuden findes andre langt slørre, sam- 

 menrullede i en Spiral, c. 1 Tomme lange». (R.) 



' Som Prof. Reinhardt allerede har omtalt det i sin Afhandling om StegopMlus in- 

 sidiosus, denne mærkelige lille Malle, der søger sit Opholdssted i Gjællehulen hos vor 

 «Sorubim», «er det en af alle Mineiro-Fiskere fuldt og fast antaget Sag, at «Sorubimen» 

 gjemmer sine Unger under Gjællelaaget, indtil de opnaa en vis Størrelse (nogle sige 

 endog I 1 /» Palme, hvad øjensynlig er meget overdrevet). Dette Tilflugtssted forlade Ungerne 

 vel for at svømme omkring i Vandet om Moderen; men saa fremt en Fare nærmer sig, 

 aabner Moderen dels Gjællelaaget, dels Munden, og Ungerne smutte alle derind. » 

 R. har talt med en Fisker, der selv har trukket «Casonetten» op i Kanoen og dér set 

 Ungerne sprælle ud af Gjemmestedet ; imidlertid er det sjældnere at finde Unger i Gjælle- 

 hulen, naar man fanger Fisken paa Krog ; thi naar den spræller og søger at slippe løs fra 

 Krogen, undslippe sædvanligvis Ungerne; lettere er det, naar den fanges med Net. En anden 

 Fisker meddelte B. lo eller Ire Tilfælde, hvor man liavde sat en slig med Moderen fanget l nge i 

 en lille Fiskedam eller saakaldel «Tanque», i hvilken den eller el eller lo Aars Forløb var voxel op 



