164 



44 



navn Pimelodus under alle Omstændigheder beholdes for den Gruppe , hvori P. màculatus 

 Lac. faar sin Plads; denne Art maa, med andre Ord, vedblive at være Slægtens Typ. Des- 

 værre er den egentlig kun antydet, ikke beskrevet af Valenciennes og kun kortelig 

 karakteriseret af Kner og Günther. Hvad der siges om den af disse Forfattere passer 

 imidlertid i det hele paa en Pimelodus, der i Lagoa Santa benævnes «Mandl» eller «Mandl 

 Amarello», og hvoraf Reinhardt har hjembragt 13 Exemplarer fra Rio d. Velhas og 

 Lagoa Santa. Hvis ikke flere Arter ere sammenblandede under dette Navn, maa den være 

 udbredt over en stor Del af Syd-Amerika; Pariser-Museet har faaet den fra Buenos Aires, 

 Cayenne og Maraca'ibo-Søen; ifølge d'Orbigny forekommer den i la Plata, Parana og 

 Uruguay indtil 2G° S. Br. (om længere oppe, erfarer man ikke); Natterer bragte den 

 (efter hvad Kner beretter) fra flere Steder i Brasilien (Irisanga i Mato Grosso, Rio branco 

 og Barra do Bio Negro); «British Museum» har den foruden fra Surinam og Demerara fra 

 «Bio Capim , Para» og fra «Baranquilla (Ny Granada)», og endelig fandt Hensel den 

 hyppig i Syd-Brasilien i Bio Jacuhy og dens Bifloder. At Valenciennes til denne Art 

 henfører en af Marcgraf afbildet Form, som ifølge Piso er hyppig i S. Francisco- 

 Floden, er jo i god Overensstemmelse med min egen Bestemmelse af den i Rio das Vel- 

 has forekommende »Mandl» 1 ). Jeg maa dog udhæve nogle smaa Afvigelser mellem denne 

 og de ovenfor anførte Beskrivelser, som imidlertid formentlig ikke ere store nok til at vække 

 grundet Formodning om en Artsforskellighed mellem de af Forfatterne beskrevne Former 

 indbyrdes eller mellem disse og den foreliggende. 



Günther kalder Nakkeudvæxten «but kjolet» ; dertil er den formentlig ikke skarp 

 nok; snarere kunde den kaldes «tagformig» eller « hvælvet«. Heller ikke kan denne Udvæxt 

 siges at være meget længere end bred. Det sadelførmige Bygskjold foran Bygfinnen kal- 

 der G. «stört», Kner « lille og temmelig smalt». Overkjævens Skjægtraad er ikke «saa 

 lang som hele Fisken« (G.), men naar gjennemsnitlig kun ud over Bugfinnerne eller lidt 

 ind paa Gatfinnen. At Hudfinnens Længde er omtrent en Femtedel af Totallængden (uden 

 Ilalefmnen) og mere end det dobbelte af Gatfinnens, er derimod rigligt. Bygfinnens Pig- 



') Hv.nd der mest liar gjort mig usikker i denne Henseende er den Omstændighed, at jeg i Museet fore- 

 fandt 3 Unger (2 1 /»" til benved 4" lange) af en Pimelodus- Art, fra Plata-Floden — de erc hjem- 

 bragte af afdode Prof. Krøyer, som imidlertid havde begaaet den Fejl at sammenblande dem med 

 hans egen P. Valenciennis — , og ved at sammenligne dem, der dog vel maa antages at tilhore den 

 ægte P. maculatus, med den yngste af de brasilianske, finder flere Forskjelligbeder, der ikke kunne 

 tilskrives deres Ungdom. De have saaledes 11 (I .10) Brystfinnestraaler og de to af dem 13 (4.9) 

 Gatfinnestraaler (den tredje 12:4.8); og alle tre have en anden Form og Skulptur (stribet, ikke 

 kornet) af Skulderpladen. At Brystfinnens Pigstraale ogsaa forpaa er tydelig savtakket, er vel snarere en 

 Alders- end en Artsforskjel. Det er derfor nok muligt, at en umiddelbar Sammenligning af storre 

 F.xemplarer fra S. Franciscos og fra la Platas Flodsystemer vilde have fort til det Resultat, at 

 to vel adskille Alter bebo hver sit af disse. Foreløbig er man dog vel nodt til at blive stanende 

 ved den givne Bestemmelse. 



