169 



lem Spidsen af Brystfinnerne og Bugfinnerne og mellem disses og Gatfinnen. De øvre 

 Skjægtraade naa til Koden af Halefinnen eller endog til Kløften i denne, andet Par til 

 Brystfinnernes Rod, tredje til Gjællespalten eller knap det. Straaletal: I). : 7 (l.(J); 

 P. : 1 . 10 (9); V. : G; A. : 12 — 13 (.4 . 8 — 9). Størrelse: indtil 9 1 ,» -Tomme. Farvener 

 brunlig oventil, sjældnere med svage Spor til Pletter, sølvblank eller messinggul nedadtil. 

 Ilos den levende Fisk beskrives den saaledes: «Den havde en ren Sølvglans over hele 

 Kroppen, kun op paa Byggen bliver den lidt mere uren graalig, og her findes nogle 

 enkelte, næsten udviskede utydelige Smaapletter eller rettere Draabepletter ; Ryg-, Hale- og 

 Hudfinnen klare, hvidlige, fint sortbræmmede, Bryst-, Bug- og Gatfinne gullighvide«. En 

 anden Optegnelse lyder saaledes: «Farven er ovenpaa grønliggraa, blivende stedse lysere 

 nedad Siderne, indtil den gaar over i Bugsidens hvide Farve ^ Oversiden tæt besat med 

 smaa mørke Pletter, der allerede begynde paa den bageste Del af Hovedet. Til det 

 gyldne Skjær, som ellers hos de fleste Arter er udbredt over Legemet, var her næsten intet 

 Spor; dog er det muligt, at det var afgnedet. Bug- og Gatfinnen bleggule, Halefinnen lige- 

 saa, med en Del mørkere, graalige Straaler især i den nederste Flig og med en smal mørk 

 Indfatning langs Randen». (R.) 



Reinhardt har hjembragt 5 Exemplarer af denne Fisk fra Rio das Velhas; 

 den bevævnes i Brasilien «Papa-isca-açû» o: «den store Maddingæder«, formodentlig 

 paa Grund af sin Lighed med den følgende Art. Hunnerne have i Slutningen af Januar 

 Bognsækkene udspilede af Æg af Størrelse som et fint Knappenaalshoved. 



16. Pseudorhamdia fur (Blidt.). 

 (Tab. II- III, Ug. 3.) 



Pimelodus fur Rhdt. (in sehed.) 



Skjønt det vel er saa, at Pimeloderne af Günthers anden Gruppe (B), der karak- 

 teriseres derved, at Hovedet ikke er kornet (idet hele Hovedskallen, « Hjælmen » der- 

 under indbefattet, er dækket af en mere eller mindre tynd Hud), men at Nakke udvæx ten 

 dog staar i umiddelbar Forbindelse med Bygskjoldet foran Rygfinnen — 

 danne Overgangen fra de i det foregaaende omtalte Former (Gruppen A), for hvilke vi ville 

 beholde Navnet Pimelodus, til Gruppen C eller Underslægten Rkamdia, hvor Hovedet lige- 

 ledes er beklædt med en tykkere eller tyndere blød Hud, men hvor Nakkeudvæxten ikke 

 naar hen til « Bygskjoldet«, vil det dog formentlig være rigtigst at holde disse 3 Sektioner 

 eller L'nderslægter ude fra hinanden som virkelige Slægter, saa længe der ikke foreligger 

 Mellemformer, der gjøre det umuligt at opretholde en slig Adskillelse. Men indrømmes 

 jmaa det dog, at netop den foreliggende Art staar i flere Henseender Pimelodus Westermanni 

 habituelt saa nær, at denne Lighed vækker alvorlig Tvivl om det naturlige i at stille dem 

 i to forskjellige Slægter eller Underslægter, alene fordi P. fur har « Hjælmen« og hele 



Vidensk. Selsk. Skr., 5 Uækko aaturyidensk. og mathern. Afd. XII. 2. 22 



