180 



60 



reisen højst 3'/.i Tomme; Straaletallet: D. : I . 5 — 6 *) ; P. : l . 9 ; V. : 6 ; A. : 10—12 

 (2 — 4+7 — 9). Farven mørkere eller lysere brun; det mindste Exemplar (en Hun med 

 Æg) har 5 mørke Tverbaand over Ryggen og Nakken; hos de andre ere de dels mindre 

 tydelige, dels helt forsvundne. 



22. Pseudopimelodus charus (Val.). 

 Pimelodus charus Val. 1. c. p. 159. 

 Pimelodus bufonius Gthtr. 1. c. p. 133 (vix Val.). 



Af Pseudopimelodus-Gruppen, som besidder et saa særeget og udpræget Habitus, at 

 der allerede deri kan søges en Støtte for at opretholde den som egen Slægt, besidder Rio 

 das Velhas en Art, Rrasilianernes «Pacû do Rio» eller «Pacamao do Rio», som jeg 

 antager for at være den, som «British Museum» har faaet fra en af hin Fiods Bifloder 

 (Rio Cipö) og som Günther benævner Pimelodus bufonius. Ved at sammenligne Vel has - 

 Flodens Pseudopimelodus med et Exemplar af den ægte Pseudopimelodus bufonius fra Cayenne, 

 er jeg imidlertid kommet til det Resultat, at den næppe tilhører denne Art, men en meget 

 nærstaaende — uden Tvivl netop den, som Valencienes har opstillet som P. charus paa 

 en Tegning (af Ménestrier) efter en i en anden af vor Flods Tilløb (Rio Sabarå) fanget 

 Fisk. Inden jeg gaar over til nærmere at omtale denne hidtil kun ufuldstændigt kjendte 

 Art, maa jeg endnu bemærke, at denne Slægt hidtil ikke er bleven karakteriseret ganske 

 rigtigt; den er nemlig med Uret bleven opført mellem de Pimelodiner, hvor Nakkeudvæx- 

 ten og Rygskjoldet (Rygpigstraalens Støtteknogle) ikke støde sammen; Nakkeudvæxten er 

 vel kun kort, men Rygskjoldet er desto mere forlænget fortil, og de støde derfor virke- 

 lig sammen — en Karakter, hvorved den mere end blot habituelt adskiller sig fra Rham- 

 dierne, den Gruppe som deri ellers kommer nærmest. 



Beskrivelse. Hovedet er afrundet, nedtrykt, bredt; Kroppen før, bagtil sammen- 

 trykt, mindre plump, synes det, end hos Ps. bufonius, fordi den er mindre høj (Højden er 

 en Syvendedel af Totallængden, Halefinnen medregnet, en Femtedel hos P. bufonius). 

 Hovedets største Brede er enten lig med eller lidt mindre end dets Længde (fra Snudens 

 Midte til Gjællespalten), som indeholdes 4 Gange i Totallængden (regnet til Halefinnens ikke 

 dybe Indsnit 9 ) ; det er fuldstændig dækket af en blød Hud, af hvilken kun det svagt skulp- 

 terede Skulderben træder frem. Gabet er saa bredt, at Mundvigene ligge i Linie med 

 Ojnenes Forrand; disse ere smaa, opadvendte, uden fri Orbitalrand; deres Tvær- 

 maal indeholdes 14 Gange i Hovedets Længde, Gange i deres indbyrdes Afstand; der 



') Ogsaa her forekommer Sexlallet 3, Femtallet kun en Gang. 



2 ) Hovedets Længde angives for kort af Valenciennes, fordi han har maalt det paa Figuren (1 Pro 

 jektionen), hvilket paa Grund af dels brede fortil gjor en kjendelig Forskjel. 



