184 



64 



A. /^ri/Z/iri/iMÄ-Gruppeii. 



1 . Macrodon trahira Spix. 



1 Søen Lagoa Santa med flere andre Smaasøer i dennes Omegn samt i Bække, 

 der falde i Rio das Vel h as, saa vel som i selve denne Flod, forekommer en «Trahira», 

 af hvilken Re inhardt har hjembragt et større Antal Exemplarer; det største er 14'/2 Tomme 1 ), 

 det mindste 2*/s Tomme langt. Den i Provinsen Minas Geraes og i S. Fran c i sc o -Floden 

 forekommende Macrodon er allerede tidligere beskreven af Agassiz som Erythrinm macrodon 

 og E. microcephalm-), af Valenciennes som M. trahira, af Castelnau som Erythrinm 

 brasiliensis og af Günther som M. intermedins (fra Rio Cipo 9 ). Jeg nærer ingen Tvivl om, 

 at der under alle disse Navne kun skal forstaas én Art, som det formentlig er rigtigst at 

 betegne som ovenfor er skel. Exemplarer fra Rio Janeiro, Cotinguiba (Provinsen 

 Sergipe), Venezuela, Guyana og Trinidad (M. feroæ Gill) kan jeg ikke skjelne fra den 

 i Lagoa Santa og Rio das Velhas forekommende Form; Arten har saaledes en stor 

 Udbredning i Syd- Amerika. ,T | 



Til nærmere Begrundelse af denne Opfattelse vil det, under Henvisning til den be- 

 kjendte Litteratur, kun være nødvendigt at anføre, at hos de fleste Exemplarer er Hovedets 

 Længde (den hudagtige Gjællelaagsbræmme medregnet) omtrent lig med (en Ubetydelighed 

 større eller mindre end) en Tredjedel af Totallængden, naar i denne ikke medregnes 

 Halefinnen, som er lig med (ubetydeligt større eller mindre end) Ojets Afstand fra Gjælle- 

 spalten (o: fra Gjællelaagsbræmmens frie Rand); men der findes, foruden Mellemformer, 

 ogsaa enkelte mere langstrakte Exemplarer med et forholdsvis mindre Hoved , hvis Længde 

 forholder sig til Totallængden (opfattet paa den ovenfor angivne Maade) som 1: 3 l /s, 3'/3 

 eller 3 9 /s. Tværs over Ryggen, lidt foran Rygfinnen, tælles i Almindelighed 12 Skælrækker 

 fra den ene Række af Sidelinieskæl til den anden (disse ikke medregnede), sjældnere II 

 eller 13; men det Tilfælde indtræder ogsaa, at man efter Behag kan regne 12 eller 13, da 

 det Ryggen, nærmest foran Rygfinnen, dækkende Skælparti ofte er uregelmæssigt ud- 

 viklet. Bagved Rygfinnen tælles derimod altid paa samme Maade 9 Skælrækker. Den, 

 der i sig har optaget Sideliniens Porer, tæller hyppigst il eller 42 Skæl, 'naar deri med- 



') Arten bliver dog ogsaa ved Lagoa Santa en Del større; «British Museum» har et 21 Tomnier langt 

 Exemplar af »M. intermedins', og d'Orbigny har set 'Al. auritus> paa over 18 Tommer. 



i) Erythrimis brasiliensis Ag. er vel heller ikke andet. Agassiz synes kun at have liavt et udstoppet 

 Exemplar af hver af sine 3 Arter for sig. Til at gaa dybere kritisk ind paa disse Arters Uerettigclse, 

 er der her næppe Grund. Da de to af dem udtrykkelig angives at være fra S. Francisco, vil der 

 i al Fald om dem næppe kunne være Tvivl. — Da baade Günther og Valenciennes i deres Be- 

 skrivelser lade de forreste Ganetændcr danne et særskilt lille Parti, vil jeg dog tilfoje, at jeg ikke 

 tinder dette bekræftet ; det forreste mindre Parti af disse Tænder fortsætter sig altid uden Afbrydelse 

 over i det slørre bageste. 



*) Jfr. Steindachner 1. c. Bd. LXIX, p. 27. Ogsaa han forener M. intermedins med .U. trahira. 



