G7 



187 



Rygfinnens største Højde or omtrent lie; med dons Afstand fra Hudfinnen, dens Længde 

 (ved Grunden) omirent li^ det halve af Afstanden fra dens sidste Straale til Spidsen af 

 Hudflnnen, hvis Plads er lige over den allerbageste Del af Gattinnen. Brystfinnerne naa 

 ikke til Hugfinnerne; disse, hvis Fæste begynder under Midten af Rygfinnen, derimod 

 til Gattet. Skællenes Viftelinier og de dertil knyttede Indkærvninger af Bagranden ere 

 sjælden flere end 2 eller 3; de blive mindre tydelige paa Forkroppen og forsvinde ganske 

 paa dennes Sider; hos yngre Exemplarer naa de ikke Skællets Bagrand. Skælklædningen 

 skjuler Grunden af Halefinnen, der for øvrigt er nogen; ligesom hos andre beslægtede Fiske 

 er der ved Roden af Bugfinnen, paa Ydersiden, et langstrakt, tilspidset, rendeformigt ud- 

 hulet Skæl. Jeg tæller 3G— 39 (selve Tallet 39 dog sjældnere) Skæl i Sidelinien (det eller 

 de allerforreste oftest uden Pore) og 28—31 rundt om Forkroppen, saaledes at der er 5 

 eller 6 over Sidelinien og 7 eller 8 under samme, foruden de uparrede Skælrækker langs 

 ned ad Ryggens og Bugens Midtlinie, for saa vidt disse ere lilslcde, hvilket ikke 

 altid eller overalt er Tilfældet; § synes at være det hyppigst forekommende Forhold. 

 Straale t al let er: I): 13 (3. 10), den forreste som oftest meget kort, og de to sidste 

 meget tæt sammenstillede, egentlig kun én dybt spaltet; P: 13—14; V: 9 (1 .S) 1 ); A: 10(2.8)-); 

 C: i . 17 . i. Et utydeligt mørkt Baand langs hen med Sidelinien opløser sig ofte i en 

 Ra'kke mørkere Pletter og ender altid med en større eller mindre mørkPlet paa llaleroden, 

 nogle faa Skælrækker fra det Sted, hvor Skælklædningen horer op. Om Farven hos den 

 levende Fisk har Reinhardt optegnet folgende efter en den 22de Februar fanget Hun med 

 endnu smaa Rognsække og hvidlige Rogiikorn, Ira Rio das Velhas: «Ryggen er lys 

 grønlig-gulbrun med Solvglans; ned ad Siderne svinder denne Tone og afloses af en ren 

 Sølvglans. Bryst- og Bugfinnen have en svag gullig Tone, der ogsaa, dog lidt mere rød- 

 lig, findes paa Gattinnen. Halefinnen er af Ryggens Farve, kun lidt lysere; Rygfinnen lige- 

 ledes af Ryggens Farve, fortil og oventil bræmmet med en næppe mærkelig sort Rand; ved 

 dens Rod, i .Midlen af dens Længde, en uregelmæssig sort Plet: Fris sølvglinsende«. Af 

 de tallose Exemplarer, som Rhdt. saa blive fangede ved Udtømningen af den nedenfor om- 

 talte Dam, havde enkelte mørke Pletter paa Legemet. 



Denne nydelige lille sølvblanke Fisk bærer i Omegnen af Lagoa Santa Navnet 

 »Papa-terra» r>: « Jordæderen". Del lykkedes kun to Gange R. at erholde den i større 

 Mængde, den ene Gang ved en Fiskefangst med Net i «Ribeiräo do Mato», den an- 

 den Gang derved, at en i Forbindelse med denne lille Flod slaaende Dam blev tømt ved en 



') Den rudimentære yderste Straale, som hos andre Chaiaciner cr saa forsvindende lille, er her noget 

 mere udviklet; der burde maaske alt saa tælles 2 -j- 8 s=a 10. I al Fald vil man næppe kunne lægge 

 Vægt paa, om der hos en Art angives 9 eller 10 Bugfin neslraaléç. 



2 ) De to sidste kunde ogsaa regnes for én <lvbt spaltet Straale; en mellem Skællene skjult rudimentær 

 Pigstraale er ikke medregnet. 



24* 



