71 



191 



oftere har været Tilfældet i Forfatternes Beskrivelser af nærstauende Arter), og al de to 

 sidste Strimler i Ryg- og Gatfinnen lige saa godt kunde regnes for én lige Iii Grunden 

 spaltet Dobbelstraale ; hos et Exemplar er der lydeligt 2.10 i Gatfinnen, idet den tredje 

 ellers ukløvede Straale er hieven svagt kløvet, og den forreste er længere end sædvanligt. 

 Farven er — paa de i Spiritus opbevarede Exemplarer — messinggul eller sølvblank over 

 det hele, kun Rygfinnen er smaaplettet. 



Reinhardt har endvidere hjembragt et halvt Skind af en Prochilodus, c. 17 

 Tommer langt, fra R. S. Francisco; det viser for det første et til Dels lidt afvigende 

 Straaletal, nemlig: I): 12 (3.9); P: 17; V: 9; A: 10 (2.8, den sidste bred); C: 3. 17 . 3. 

 Rernæst -19 Skæl i Sidelinien, 11 over og 10 under denne, paa Forkroppen, foruden de 

 uparrede i Midtlinien. Hovedets Længde er som hos P. affinis, men Højden over en 

 Tredjedel af Totallængden (Halefinnen ikke medregnet, lige saa meget derunder, naar denne 

 tages med). Skulpturen er paa Gjællelaaget og paa Hovedets Knogler ikke saa lidt stær- 

 kere, og navnlig tydeligere paa Issebenenc og over Næseborene; det er vel imidlertid 

 næppe tvivlsomt, at dette til en vis Grad er Følgen af Exemplarets Størrelse og Alder. 

 Derimod er Skællenes Skulptur en anden: dels er den grovere, dels have de smaa 

 Ophøjninger, der give den blottede Del af Skællets Overflade sin Karakter, her en gjen- 

 ncmgaaende longitudinel eller radial Retning. Ogsaa paa dette Stykke er der endnu Spor 

 til de smaa Pletter paa Rygfinnen. — Spørgsmaalet om denne S. Francisco-Fisk — der 

 jo med en vis Rimelighed tør betegnes som den ægte I\ argenteus Sp. — maa holdes 

 sondret fra Vel has-Formen som egen Art, synes at maatte besvares bekræftende, navnlig 

 paa Grund af den ovenfor udhævede Forskjel i Skællenes Skulptur; Legemets Højde kan 

 derimod næppe benyttes til at adskille dem, thi et af de større Exemplarer af Velhas- 

 Formen frembyder nelop det selvsamme Forhold mellem Højde og Længde (1 : 2 l /s) eller 

 med andre Ord, den samme forholdsvis høje Legemsform. Det vil imidlertid være nød- 

 vendigt lidt nærmere at betragte de foreliggende Beskrivelser af «P. argenteus» for at se, 

 om man vil kunne finde ud, hvilken af disse to Former dette Navn rettelig bør tilkomme. 



Det Spix-Agassizske Exemplar, der var fra R. S. Francisco, udstoppet og 

 10 Tommer langt, har Tallene: D: 12 (3.0); P: 16; V: 9; .4: 12 (3.9); C: 3.17.3; 52 

 Skad i Sidelinien, og 18 i en Tværlinie mellem Ryg- og Bugfinnen ; Hovedets Længde er en 

 Femtedel af Totallængden (Halefinnen medregnet. Figuren (Spix 1. c. t. 38) gjengiver nogen- 

 lunde det -almindelige Udseende, men er ikke nøiagtig i Enkelthederne: Skællene ere for 

 faa og store, Hudfinnen for lille, Afstanden mellem den og Rygfinnen for stor o. s.v. Valen- 

 ciennes's Exemplar af hans «P. a?-genteus», der er en Fod langt og hjembragt fra Rio 

 S. Francisco af Aug. de St. Hilaire, havde Straaletallet: D: 12; P: IG; V: 9; A: 10; 

 C: 23, og 47 Skæl langs Sidelinien; Højden angives lil omtrent en Fjerdedel, Hovedets 



