73 



193 



udelukkende er afhængig af Alderen); rimeligvis ogsaa ved Skælrækkernes forskjellige 

 Antal (skjønt de trykte Angivelser i denne Henseende ikke stemme videre godt med hvad 

 vi have forefundet); om Ryg- og Gatfinnestraalernes Antal i denne Henseende er af Betyd- 

 ning, er derimod tvivlsomt. Og af disse to Former er jeg tilbøjeligst til at henføre den, 

 der kun er kjendt fra Rio S. Francisco, til P. argenteus Spix. Ag. og til Valencien- 

 nes' s P. costatus — den anden, der, da den forekommer i Rio d. Velhas, rimeligvis 

 ogsaa forekommer i R. S. Francisco (den modsatte Slutning vilde ikke være saa beretti- 

 get), til P. argenteus Val. (non Spix) — hvorfor den vil være at tildele det af Reinhardt 

 forcslaaede Navn. 



Af Prof. Reinhardts Optegnelser om P. affinis skal jeg endnu tilføje, at den er 

 meget almindelig i Rio das Ve lh as og dens Bifloder og tillige forekommer i staaende 

 Vande, navnlig i selve Søen Lagoa Santa; den holder sig sædvanlig i smaa Flokke, dog 

 ser man den ogsaa hyppigt strejfe enkeltvis omkring i de klare Smaasøer; som oftest hol- 

 der den sig nær ved Bunden, dog kan man ogsaa se den i længere Tid komme nær op til 

 Overfladen. Den kan opnaa en Længde af henimod 1 Va Fod, dog ere de fleste, der fanges 

 i Rio das Vel h as, mindre, henimod en Fod lange. Den bider ikke paa Krog (saaledes 

 som det efter d'Orbigny er Tilfældet med Pia ta- Flodens P. lineatus), men fanges enten 

 i Net eller i de under Navnet «Pari» bekjendte Fiskeindretninger 2 ). Naar den mærker, at 

 den er indespærret, gjør den høje Spring ud af Vandet for at sætte over de indespærrende 

 Net; ligesom alle Characiner dør den meget snart efter at være kommet op af Vandet. 

 Dens Kjød har sædvanlig en noget mudret Smag, og skjønt den spises almindelig, er den 

 ikke synderlig højt skattet i de Egne, i hvilke R. har rejst. I disse og, efter de Oplys- 

 ninger R. har kunnet skalle sig, rimeligvis i hele Provinsen Minas Geraes gaar den al- 

 mindelig under Navnet «Crumatà» eller «Curumutà», hvorunder den — med en lidt 

 anden Skrivemaade, «Curimata» — allerede for over 200 Aar siden blev beskreven af iMarc- 

 graf. Benævnelsen «Pacû», som Arterne af denne Slægt efter d'Orbigny have i Gua- 

 rani-Sproget, og som Spix ligeledes tillægger den i S. Francisco-Floden forekommende 

 Art, uagtet Beboerne i Porto Salgado bruge Navnet «Curimata», tilhører i Minas 

 ganske andre Fiske (Siluroider, S. 148, 150 og 180) og bruges i Guyana og langs Ofinoco 

 efter Humboldt og Schomburgk om en stor Myletes. 



') . Paa Steder, hvor Floden danner et lille Fald, opføres tværs over den en Dæmning af Ris og Grene, 

 i hvilken man kun lader være tilbage en Aabning paa 3—4 Fod; neden under denne befæstes en 

 stor Kasse med Bund af Tralværk, i hvilken Fiskene, som med Flodens Løb svømme tid af Aah- 

 ningen, blive afspærrede og fangede, idet de ikke formaa at stige op igjennem den i Kassen ned- 

 styrtende Vandstrøm. Hvor Flodens naturlige Beskaffenhed ikke letter dette Anlæg, gjøres. Dæmnin- 

 gen solidere, og der dannes et kunstigt Vandfald, derved at det opstemmede Vand, i al Fald i Regn- 

 tiden, ej finder Afløb nok mellem Dæmningens mange Smaahuller og Spalter«. (R.) 



Videnik, Selsk. Skr 5 Hirkke, nalurviJensk . oz malliem. Afd. XII 2 



