200 



80 



strakte Exemplarer 4 Gange, hos andre (Hunner med af Rogn udspilet Bughule) knap 3*/2 

 Gang i Totallængden (til Halefinnen); Hovedet (Gjællelaagets Hudbræmme medregnet) 4 1 /4 

 eller 4'/8Gang i samme. Straal etallet er ganske det samme som hos de to foregaaende 

 Arter, naar der ikke undtagelsesvis er en Straale for lidt i Ryg- eller i Gatfinnen. 

 Antallet af Skællene i Sidelinien er 37, sjældnere 38; Forkroppens Skælrækker ere stadig 

 5 over og 6 under Sideliniens foruden de to uparrede, altsaa: 26 i alt eller 2 færre paa 

 hver Side end hos de to foregaaende Arter. Deres Beskaffenhed er som hos L. elongatus, 

 Viftestriberne færre og mindre tydelige op mod Ryggen, talrigere og tydeligere nedad mod 

 Bugen. Overmunden springer ikke frem foran Undermunden; Mundvigfolderne og Over- 

 kjæverne ende under de forreste Næsebor, der have den sædvanlige Ivræmmerhusform ; Øjets 

 Tværmaal er paa det nærmeste det halve af Pandens Brede, omtrent en Femtedel af Hove- 

 dets Længde; det ligger temmelig højt oppe paa Siden af Hovedet. Munden er lille; der 

 er tre Tænder paa hver Side i Overmunden, fire i Undermunden, af hvilke de forreste ere 

 temmelig lange og spidse. Brystfinnerne naa kun halvvejs til Bugfinnerne eller lidt derover, 

 derimod er Gatfinnen saa høj at den, lagt tilbage, naar helt eller næsten hen til Halefinnens 

 Rod. Rygfinnens første Straale er halv saa lang som anden. Den Arten udmærkende 

 Aftegning bestaar i et mørkt Baand, der løber langs henad Siden og indtager Sideliniens 

 Skælrække; i Hovedsagen er det begrænset til denne og har derfor en takket Figur, dog 

 forlænger det sig ogsaa ofte ud, især over Bræmmerne af de to tilstødende Skælrækker. Hos 

 enkelte (yngre) Exemplarer finder jeg det temmelig svagt udpræget; og hos tre yngre 

 Exemplarer finder jeg Ryggens mørke Tone differentieret i c. 12 mere eller mindre tydelige 

 Pletter eller Tværbaand. 



Günthers Beskrivelse af L. melanojyleara afviger i to Punkter fra hvad her fore- 

 ligger: det mørke Baand (der desuden opfattes som noget bredere end det i Almindelighed 

 viser sig hos den foreliggende Fisk) henlægges under Sidelinien, i Stedet for at indtage 

 selve Sideliniens Skælrække; og han har kun 3 Skælrækker over og 5 under Sidelinien, 

 foruden den uparrede for oven. Forholder dette sig rigtigt 1 ), maa den ellers saa rimelige 

 Antagelse, at det er den samme Art, som forekommer i Rio Cipo og i R. d. Vel h as, 

 vistnok opgives, og jeg har derfor holdt det for rigtigst at beskrive den sidste under det af 

 Reinhardt foreslaaede Artsnavn. Kners L. striatus (fra Mato Grosso) maa staa den meget 

 nær, men har i al Fald et andet Tandforhold (£). 



') Jeg vilde, med al Agtelse for Dr. Günthers Omhu og Nøjagtighed, været tilbøjelig til at for- 

 mode, at der her havde indsneget sig en Fejl, eftersom ingen mig bekjendt Leporin besidder saa faa 

 Skælrækker, dersom ikke Prof. Peters («Berl. Monatsber.» 1868, p. ■45ô) havde kortelig beskrevet en 

 Leporinus macrolepidotus , fra Rio Janeiro, af samme Gruppe som den foreliggende i Henseende 

 til Farven (det sorte Baand ligger her lige over Sidelinien), men med kun tre Skælrækker over og 

 to under Shfeliniens ; der er 35 Skæl i denne, men Straaletallene ere usædvanlige (D: 10; A; 8). 



/ 



