214 



94 



a T. fasciatus », til hvilken han med Tvivl benfører T. rulüus Jen., skulde have en meget | 

 stor geografisk Ldbredning lige fra Brasilien (og eventuelt fra Rio Parana) til Mexiko. Af I 

 hans Beskrivelse kan jeg ikke udpege nogen anden Forskjel fra T. Cuvieri end, at denne i 

 maaske har 1 eller 2 Skælrækker flere under Sidelinien paa Forkroppen (forudsat at 

 ere talte efter samme Princip hos begge, nemlig til den uparrede Skælrække midt de 

 under Bugen), og at Pandens Brede er større end Øjets Tværmaal; heller ikke kan jeg 

 ganske samstemme i, at Rygfinnens Begyndelse falder « umiddelbart« bagved Bugfinnernes 

 Rod - - der er dog altid et Par Skælrækker derimellem — eller deri, at Brystfinnernes 

 Spidser kunne naa lidt ud over Bugfinnernes Rod, naar Talen ikke er om aldeles unge 1 

 Exemplarer. Men disse Forskjelligheder ere under alle Omstændigheder saa ubetydelige og j 

 vage, at jeg maa indrømme Muligheden eller vel endog Sandsynligheden af, at min T. Cuvieri I 

 kan være mellem de Exemplarer, der ligge til Grund for Günthers «T. fasciatus». Men 

 dennes Ret til at bære det Cuvierske Navn er ikke ubestridt, selv om man vil antage som | 

 givet, at den ikke indbefatter flere Arter. Steindachner («Ichthyologische Notizen», IX, 

 «Sitzungsberichte d. Akad. d. Wissensch, in Wien«, Bd. LX, 1869, p. 8—10, Sep. Aftr.) 

 anser det for afgjort, at Valenciennes 's og Günthers » T. fasciatus» i Virkeligheden er \ 

 T. rutilas Jen. (som kortelig beskrives efter Exemplarer fra Montevideo), hvorimod han 

 mener at gjenkjende den ægte «Chalceus fasciatus Cuv.» i en sammen med den forekom- , 

 mende Art, der stemmer med C u viers Beskrivelse ved at have 38 — 40 Skæl i Sidelinien, 

 12 — 13 vandrette Skælrækker og 18 — 20 Gatfinnestraaler. Denne Formodning kan være 1 

 rigtig; dog vil dens Rigtighed kun kunne bevises ved en fornyet Undersøgelse af C u viers 

 Original-Exemplar, hvis dette existerer. I al Fald turde det vel være fuldkommen retfær- 

 diggjort, at jeg ikke benævner den her beskrevne Art med det usikre Cuvierske Artsnavn; 

 at den er den eneste mig fra S. Francisco-Floden bekjendte, kan ikke godtgjøre dens il 

 Identitet med Valenciennes's lend sige med Oliviers) T. fasciatus; thi denne Flod vil 

 sikkert vise sig at huse adskillige Arter af denne Slægt, ligesom alle andre Vande i den I 

 tropiske Del af Syd-Amerika, hvis Fiskefauna er noget nærmere bekjendt. 



Inden jeg forlader denne Art kan jeg ikke undlade at anføre, at der i den Rein- ■ 

 h ar dt ske Samling er to middelstore Exemplarer fra Rio das Ve lh as (Nr. 449 og 450 i 

 Museets Katalog), med Hensyn til hvilke jeg er bleven Svar skyldig paa det Spørgsmaal, 

 om de tilhøre T. Cuvieri eller T. lacustris. Legemets Højde, der forholder sig til Total- I 

 længden som 1 : 2 2 /s, stemmer nærmest med visse Former af T. lacustris; Skælrækkernes i 

 Antal efter Længden (35 — 36) tyder ligeledes paa denne Art; efter deres Antal i Højden (f) 

 og Gatlinnestraalernes Antal (3 -f- 22 — 23) kunne de henføres til dem begge. Skæl-Viftestri- 

 bernes Antal (6 — 9), Mangelen af Skulderplet og det temmelig tydelige Sølv-Sidebaand 

 samt Tilstedeværelsen af en vel udviklet Tand paa hvert Overkjæveben kunne derimod tale 

 for at henføre dem til T. Cuvieri, hvorved endnu er at mærke, at T. lacustris ellers slet 



