95 



215 



ikke er truffet i selve Floden Rio das Vel h as, men kun i den rigtignok i Forbindelse 

 med denne staaende Sø Lagoa Santa. At betragte Artsforskj ellen mellem de nævnte 

 Arter som udjævnet og ophævet ved disse to Exemplarer, vilde vel være lige saa uberettiget, 

 som paa dem alene at opstille en tredje Art ved Siden af hine; og at tyde dem som en 

 Bastard form, vilde kun være at opstille en Hypothese, som det vilde være misligt at frem- 

 sætte uden at kunne begrunde den bedre. Jeg har opstillet dem i Museet som en 

 Varietet af T. lacustris, men anbefaler denne noget tvivlsomme Form til senere Rejsendes 

 Eftersøgelse. 



11. Tetragonopterus rivularis Ltk. 



(Tab. V, fig. 13 og 14.) 



Denne Art, der foruden i Rio das Velhas ogsaa forekommer i forskjellige i denne 

 Flod faldende Smaabække (Quebra, Ribeirâo do mato, Sumidouro, Olhos d'agoa, 

 A zu de de C on tendas, Brum ad o), og som i Omegnen af Lagoa Santa enten, som 

 de andre Arter, benævnes «Piaba» ganske i Almindelighed eller særligt betegnes som «Piaba 

 do corrego», synes ikke ganske at naa den Størrelse som de foregaaende Arter, da det 

 største af en stor Mængde foreliggende Exemplarer kun er 4'/4 Tomme fra Snudespids til 

 Halespids. Den slutter sig saa vel i Legemsformen som i hele sit Fysionorm nøje til T. 

 Cuvieri. De vigtigste Forskjelligheder ere følgende: 1) Skællenes Antal langs Sidelinien 

 (eller i dennes Fortsættelse) er gjennem snitlig (om end ikke absolut) noget mindre, nemlig 

 33 — 38; der er ogsaa gjennemsnitlig færre Skælrækker i Højden, nemlig 5 — 6 over, 6 — 7 

 under Sidelinien (paa Forkroppen), de uparrede for oven og neden som sædvanlig ikke 

 talte med; 2) Viftestribernes Antal er gjennemgaaende stort: 7 — 12 — 19 hos større, 5 — 10 

 bos mindre Exemplarer; ved Hjælp af denne Karakter er det i Almindelighed muligt straks 

 at udskille denne Art fra de foregaaende. 3) Ved Siden af Exemplarer med fuldstændig 

 Sidelinie træffes der her baade unge og gamle Exemplarer med mere eller mindre ufuld- 

 stændig (afbrudt) Sidelinie, hos hvilke denne er standset lidt foran Midten, ved det tolvte 

 til femtende Skæl, stundom allerede ved det ottende eller niende; eller den mangler kun 

 paa det allersidste Stykke, paa selve Haleroden, eller den afbrudte Sidelinie fortsætter sig 



i igjen et lille Stykke, længere bagtil; stundom er der i Henseende til disse Sideliniens Forhold 

 ikke engang fuld Overensstemmelse mellem de to Sider af samme Fisk. Det er saaledes ikke 



' muligt at opstille disse Former med afbrudt Sidelinie som egen Afart (var. interrupta), end 



; sige som egen Art, og jeg skal me.d'Hensyn dertil tilføje, at i de Smaaflokke paa en halv 

 Snes Exemplarer af «Piaba do corrego», som Reinhardt har fanget i hver af de oven- 

 nævnte Smaabække, og som ofte have et vist for hver enkelt lille Bæk særeget lokalt 



' Præg (ved f. Ex. at være gjennemgaaende lyse eller mørke eller forholdsvis korte af Legems- 

 form o.s. v.), var der i de fleste Tilfælde baade Exemplarer med fuldstændig og med afbrudt 



