216 



.96 



Sidelinie. 4) Endelig har denne Art gjennemsnitlig færre Gatfinnestraaler: 3 + 18 er 

 det hyppigste Tal, men det kan variere fra 3 -+- 16 til 3 + 21. Til fnldstændigere Oplys- 

 ning om Arten bør endnu tilføjes, at Hovedets Længde indeholdes 4 Gange eller derunder, 

 Højden omtrent 3 (2 9 /3 — SVé) Gange i Totallængden. Øjnenes Størrelse er ogsaa underka- 

 stet en vis Variation, idet deres Tværmaal kan indeholdes fra 3 x /3 til over 4 Gange i 

 Hovedets Længde og være næsten lig med eller kun to Tredjedele af Pandens Brede. 

 Infraorbitalknoglerne ere i Almindelighed noget hvælvede og vel forsynede med Straalestriber ; 

 Overkjævebenet naar i Almindelighed hen under Øjet, sjældnere kun til en fra dettes For- 

 rand fældet lodret Linie. Med Hensyn til Tænderne vil jeg kun anmærke, at der ofte er 

 5 IVlellemkjævetænder i første Række; Overkjævebenet bærer l — 3 smaa Tænder. Rygfin- 

 nens Højde er i Almindelighed mindre end dens Afstand fra Hudfinnen; Spidsen af Bryst-, 

 finnen naar aldrig til Bugfinnerne. 



Med Hensyn til Farve og Tegning maa bemærkes, at denne Art kan have et 

 vel udviklet Sølv- Sidebaand, der ender med en mørk Haleplet, som igjen fortsætter 

 sig som en mørk Stribe ud paa Halefinnen; men dette Sidebaand kan være svagt, muligvis 

 mangle aldeles (visse Exemplarers mindre gode Tilstand er dog maaske til Dels Skyld deri); 

 der er især hos yngre Exemplarer ofte en tydelig mørk Plet bagved Skulderen, og i Almin- 

 delighed er Sidebaandet mørkere og Pletten ved Haleroden tydeligere, jo yngre de ere. 

 Hos den levende Fisk er Farven ifølge Reinhardt «lys graalig-olivengrøn , men faar 

 nedad Siderne et let Anstrøg af Sølvglans, som paa Bugen især mellem Bug- og Gatfinnen 

 antager et stærkt blodrødt, sølvglinsende Skjær. Rygfinnen er grønlig gul i sin største 

 Udstrækning, opad mod den øverste Rand bliver den rødlig; Halefinnen er grønlig gul med 

 bred rød Rand, Gatfinnen grønlig gul langs Basis i et smalt Stykke, men rød i den langt 

 større Del; Bryst- og navnlig Bugfinnerne røde gjennem hele deres Udstrækning. Iris 

 grønlig-guldglinsende. Kroppens enkelte Skæl ere bagtil omgivne af en mørk Rand. Den 

 røde Farve er i øvrigt ikke lige stærk eller lige udbredt hos alle Individer, snart er den 

 røde, snart den grønlig-gule Farve fremherskende paa Finnerne«. 



Reinhardt bemærker endnu, at "den lille - Tetragonopterus , som af Brasilianerne 

 benævnes «Piaba do corrego», har han ofte faaet fra den lille Bæk, hvorigjennem 

 Lagoa Santa udgyder sin overflødige Vandmængde, og som end ikke i den tørreste Tid 

 mangler Vand. Derimod har han aldrig set den blive fanget i selve Søen, og skjønt han 

 har gjennemset mange Hundreder af Drengenes daglige Fangst af «S ø -Piab a s», var der 

 aldrig en eneste «Bæk-Piaba» derimellem, og omvendt har han aldrig set «Sø-Piabaen» 

 blive fanget i Bækken. 



