222 



102 



trinchaa» *), og en mindre, der benævnes «Peripitinga» 2 ). Af den sidst nævnte fore- 

 ligger der en Række af 10 Exemplarer, af hvilke det største har en Totallængde af om- 

 trent halvniende Tomme til Halefinnens Spidse. Af den større Art har Prof. Reinhardt 

 kun hjembragt et halvsextende Tomme langt Exemplar, som paa Grund af de Omstæn- 

 digheder, hvorunder det erholdtes 3 ), ikke er i den bedste Opbevaringstilstand ; R. har imid- 

 lertid kunnet lade den nedenfor meddelte Afbildning udfore af den, og iblandt nogle af 

 Dr. P. W. Lund indsamlede Fiske var der heldigvis et noget yngre Exemplar (halvellevte 

 Tomme langt), hvorved en umiddelbar Sammenligning mellem de to i Velhas-Floden 

 levende Arter saa meget bedre har kunnet gjennemføres. 



«Peripetinga'en» (Brycon IieinJtardti m.) har en temmelig smækker Legems- 

 form; Højden indeholdes hos de mindre Exemplarer næsten 4, hos de større kun 3 'fe Gang 

 i Totallængden, regnet fra Snudespidsen til det Punkt paa Siden af Haleflnnen, hvor Skæl- 

 klædningen horer op, og den er hos de mindre mindre end, hos middelstore lig med 

 og hos de større større end Hovedets Længde, som hos de mindre indeholdes 3V> Gang, 

 hos de større næsten 4 Gange i den ovennævnte Totallængde. Øjets Tværmaal indeholdes 

 \ l h Gang saavel i den temmelig flade Pandes Rrede som i Afstanden fra Øjehulens til 

 Gjællelaagets Bagrand, men 4 Gange i Hovedels Længde hos de yngre, 5 hos de ældre. 

 Overkjævebenet ender (i Sammenligning med B. Lundii) mere bredt afrundet og naar hen 

 under Øjets forreste Del, hos de yngre til en fra Pupillens Forrand fældet lodret Linie. 

 Der tælles c. 50 (50 — 52) Skæl i Sidelinien og i Almindelighed 9 Skælrækker over og ü under 

 denne, paa hver Side af Forkroppen, foruden de, der indtage Midtlinien af Ryggen og Bugen. 

 Hos de mindre Exemplarer er Sideliniens Bygning simpel nok, det vil sige, der findes paa 

 hver af dens Skæl højst ét nedad bøjet kort Rør; men hos de større er dette mere eller 

 mindre forgrenet, d. v. s. delt i 2, 3, 4 højst 5 korte udspærrede Grene; Sidelinien fort- 

 sætter sig et Stykke ud over Skælklædningen paa Halefinnens bløde Hud, til henimod 

 eller over Midten af Afstanden til Indskæringen i Finnen. Rygfinnen "er anbragt lige 

 over Mellemrummet mellem Bugfinnerne og Gatfinnen, lige langt fra dem begge, og lige langt 

 fra Nakken og Halefinnens Rod, saaledes at Afstanden fra den forreste Rygfinnestraale til 



') Reinhardt bemærker, "at den af nogle urigtig benæves «Piabanha-, hvilket Navn tilhorer en 

 anden Fisk, der ikke forekommer i Rio d. Vel h as». Det er aabenbart det samme Navn, hvormed 

 B. carpophagus ifølge Castelnau bliver benævnet ved Rio Sahara; B. Hilarii benævnes ifølge 

 samme Kilde i Salinas (Salgado?) « M a tri n c h a o». 



J ) Efter St. Hilaire (Vov. I, p. 23S) af «pin», Siv, og «pitiunga», hvad der har en slet Lu^t; 

 ifølge Reinhardt af «pirà», Fisk, corrumperet for •Pirapitanga». Unger ere blevne bragte R. 

 under Navnet «Douradinho» eller «en lille Dourado», altsaa af Fiskerne forvexlede med Unger! 

 af Salminus Cuvieri. 



3 ) Det blev bragt Reinhardt to Timer før hans Afrejse fra Lagoa Santa, maatte derfor i al Hast 

 kommes i en Tønde, som derpaa umiddelbart læssedes paa Muldyret, og skjøndt R. i Lagoa Santa 

 havde udtaget Indvoldene og gjort flere Indsnit i Kjodet, fandtes den ved Ankomsten ti) Rio allerede 

 til Dels i Forraadnelse, hvilken paa Rejsen til Kjobenhavn naturligvis gjorde yderligere Fremskridt. 



