107 



227 



D. Ifydrocyon-Grnpyen. 



Cynopotamus (Rœboides) xenodon (Rhdt.). 



Epicyrtus xenodon Rhdt., Videnskab. Meddel, fra den naturhist. Foren. 1849, S. 37 — 46. 



Da denne Art ligeledes er beskrevet udførligt af sin Opdager, har jeg kun at til- 

 føje, at dens brasilianske Navn er «Cachorra», og at gjøre rede for det her valgte Slægts- 

 navn. Arten falder ind under Günthers Underslægt Rœboides; da Epicyrtus (M. Tr.) 

 allerede tidligere har faaet Anvendelse paa en Blødbilleslægt , har Günther i dets Sted 

 døbt Slægten Anacyrtus; men deri er der næppe handlet aldeles rigtigt, da det Valencien- 

 neske Cynopotamus, af hvis Arter C. gibbosus (L.) jo netop er identisk med Anacyrtns gib- 

 bosus Gthr. (Epicyrtus gibbosus M. Tr.), maa komme til Anvendelse som Betegnelse for hele 

 Slægten. Dette udelukker dog ikke, at det tillige kan benyttes som Betegnelse for én 

 Underafdeling af denne Slægt, Anacyrtus Gthr. for en anden, som det findes hos Günther. 



16. Salminus Cuvieri og Hilar ii Val. 



Hos en af Reinhardt hjembragt IV2 Fod lang Sahniuus fra Rio das Velhas 

 er Hovedets Længde lig med den største Højde og over en Fjerdedel af Tolallængden til 

 Halefinnens Rod, det vil sige til den Linie, bag hvilken Halefinnens Straaler træde frit frem 

 af Skældækket, som hos denne Slægt forlænger sig et Stykke ud paa dens Sider; regnes 

 Tolallængden til Udsnittet i Halefinnen, er Hovedets Længde netop en Fjerdedel af samme. 

 Afstanden fra Rygfinnens Begyndelse til de øverste af Haleflnnens Støttestraaler er mindre 

 end Afstanden fra det samme Punkt til Snudespidsen. Tændernes Antal paa de forskjel- 

 lige tandbærende Knogler, i den ydre Række (hvor der er mere end en), er: for hvert Mellem- 

 kjæveben G, hvert Overkjæveben 33—36, hver Underkjævegren 24—26; den anden forfra i 

 hver Underkjævehælvte er betydelig større end de andre. Straalernes Antal er i Rygfinnen : 

 10 (2.8), i Gatfinnen 29 (3.26), den forreste kort 1 ), Brystfinnen 14—15, Bugfinnen 8 (1 .7| ? ), 

 Halefinnen 25(4.17. 4). Hudfinnen sidder lige over Gatfinnens allersidste Straaler. I 

 Sidelinien tælles c. 80 (nøjagtigere maaske 78) Skæl; men en aldeles paalidelig Tælling er 

 vanskelig, til Dels fordi den forreste stærkt opadbøjede Del af Sidelinien er noget utydelig; 

 den fortsætter sig ligesom hos de andre Sal minus- Arier , som jeg har havt Lejlighed til at 

 se, lige til Halefinnens Rand''), hvor den ligesom hos Brycon Lundii foranlediger en For- 

 længelse af de midterste Straaler, saaledes at Midtpunktet af denne Finnes stærkt indskaarne 



') Der er foran denne endnu et yderst lille Rudiment, men ganske skjult i Huden, saa at det først op- 

 dages ved at blotte det. 



2 ) Den fine rudimentære Pigstraale ikke medregnet. 



3 ) Kner 1. c. p. 60. 



29* 



